Справа № 569/1971/16-а
Суддя: Черпіцька Л.Т.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року м. Київ К/800/10741/17

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

Суддів:Черпіцької Л.Т.
Гончар Л.Я.
Шведа Е.Ю.

провівши попередній розгляд адміністративної справи за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 року у справі № 569/1971/16-а за позовом ОСОБА_4 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила визнати дії відповідача щодо припинення виплати їй пенсії з 01 липня 2015 року по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» протиправними та зобов'язати поновити нарахування та виплатити пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку у Рівненському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства починаючи з 13 жовтня 2013 року. Позивач вважала, що з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює, не дає їй права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених законом України «Про державну службу» у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47, ст. 54 Закону України № 1058 «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати пенсії позивачу, призначеної відповідно до закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» відпали і з 01 червня 2015 року перешкод для виплати вказаної пенсії позивачу немає.

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Рівненського об'єднаного управління пенсійного фонду України Рівненської області щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_4 з 01 лютого 2016 року по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління пенсійного фонду України Рівненської області поновити нарахування та виплатити пенсію ОСОБА_4 по віку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01 лютого 2016 року у попередньому розмірі.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції, прийняти нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

На постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02 березня 2017 року надійшла касаційна скарга ОСОБА_4, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про її скасування та залишення в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у Рівненському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком багатодітним матерям і матерям інвалідів з дитинства починаючи з 13 жовтня 2013 року.

Позивачу з 01 квітня 2015 року відповідно до Закону України Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII припинено нарахування та виплату пенсії по інвалідності на загальних підставах за Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з її роботою на посаді державного службовця Головного управління ДПС в Рівненській області.

Листом від 10 лютого 2016 року позивач звернулась до відповідача з заявою про відновлення з 1 червня 2015 року виплату пенсії, призначеної їй відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 у зв'язку з відсутністю підстав для її невиплати.

Листом управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області від 15 лютого 2016 року № 80/10 відмовлено позивачу у відновленні пенсії через відсутність підстав, оскільки, відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих атів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ та від 24 грудня 2015 року № 911-VІІІ) тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів І та ІІ груп, інвалідів війни ІІІ групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються». Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Не погоджуючись із таким рішенням відповідача позивач звернувся в суд з даним позовом.

Розглядаючи справу та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з 1 червня 2015 року посада, на якій працює позивач, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку з чим передбачені ч. 1 ст. 47 ст. 54 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для невиплати позивачу пенсії, призначеної відповідно до цього Закону, відпали, і з 1 червня 2015 року перешкоди для виплати позивачу вказаної пенсії відсутні.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що невиплата пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, у зв'язку з перебуванням позивача на певній посаді, є порушенням ст. 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскілки особи, які на даний час не працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», продовжують отримувати призначену до 01 квітня 2015 року пенсію.

Натомість скасовуючи рішення суду першої інтонації та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач працює на посаді та умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а отже дія Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» в частині встановлення обмеження щодо отримання пенсії особами у період служби в органах державної влади поширюється на нього в повному обсязі.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками суду апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Згідно підпункту 2 пункту 12 Розділу І Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» абзац другий частини першої статті 47 вказаного Закону, викладено в такій редакції: «тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року: у період роботи особи (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. У період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

При цьому, за приписами пункту 2 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Таким чином, порядок тимчасового припинення виплати пенсії працюючим пенсіонерам на посадах та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» встановлено згідно з пунктом 12 Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

У відповідності до пункту 5 розділу ІІІ Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Колегія суддів зазначає, що позивачу пенсія була призначена у 2013 році, а на підставі положень, визначених пунктом 12 Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.04.2015 року виплата пенсії як працюючому пенсіонеру тимчасово припинено, оскільки після звільнення з роботи виплата пенсії поновлюється.

Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що обмеження щодо тимчасового припинення виплати працюючим пенсіонерам у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року у ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлені для осіб, які продовжують працювати на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів». Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач у 2015-2016 роках продовжувала працювати на посаді державного службовця Головного управління ДПС в Рівненській області.

Таким чином, обмеження щодо тимчасового припинення виплати пенсії у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, що встановлені у ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції відповідно до Закону України від 02.03.2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» поширювали свою дію на позивача.

При цьому, згідно пункту 22 Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у Законі України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» абзаци другий і третій частини першої статті 47 викладено у новій редакції та встановлено, що тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року: особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

З огляду на наведене, колегія суддів зазначає, що у ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакції згідно підпункту 2 пункту 12 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (на період з 01.04.2015 року до 31.12.2015 року) та в редакції згідно пункту 22 Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (на період з 01.01.2016 року до 31.12.2016 року) встановлено обмеження щодо тимчасового припинення виплати призначених пенсій працюючим пенсіонерам, які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів».

Оскільки позивач у період 2015-2016 років працювала на посаді державного службовця Головного управління ДПС в Рівненській області на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне Рівненської області від 15 лютого 2016 року № 80/10 про відмову у задоволенні заяви позивача прийнято у відповідності до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакціях згідно із змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII та Закону України від 24.12.2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції повно і правильно встановлені фактичні обставини справи, характер правовідносин сторін і вірно застосовано до них норми матеріального права.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 02.03.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення копії особам, які беруть участь у справі та може бути переглянута в порядку ст.ст. 235-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: