Справа № 379/1100/17
Суддя: Василенко О. М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 379/1100/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року м.Тараща

Суддя Таращанського районного суду Київської області Василенко О.М., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача щодо відмови відповідно до його заяви від 21.06.2017 в призначенні та виплаті пенсії відповідно до довідки за № 925 від 20.06.2017 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, виданої ліквідаційною комісією ДЗ «Київська облСЕС» МОЗ; зобов'язати відповідача відповідно до його заяви від 21.07.2017 призначити та виплачувати йому пенсію згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахування довідки № 925 від 20.06.2017 про заробітну плату, одержану за роботу в зоні відчуження, виданої ліквідаційною комісією ДЗ «Київська облСЕС» МОЗ з часу звернення до органу Пенсійного фонду України; допустити негайне виконання рішення суду; звільнити його від сплати судового збору відповідно до наданих йому пільг.

Відповідач подав до суду заперечення, де зазначив, що позов не визнає з підстав зазначених у запереченні.

Відповідно до ч.4 ст.183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважаю, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини третьої ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням робіт із ліквідації наслідків аварії, позивачу, відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено II групу інвалідності.

Позивач перебуває на обліку в управлінні Білоцерківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є інвалідом війни 2 групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

20.06.2017 ліквідаційною комісією Державного закладу «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України позивачу була видана довідка за № 925 про перераховану заробітну плату за роботу в зоні відчуження.

Як вбачається з пояснення голови ліквідаційної комісії Державного закладу «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України № 1126 від 07.08.2017 адресоване відповідачу, при перерахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження ліквідаційної комісією було враховано лист Міністерства праці України № 09-3751, Міністерства України у справах захисту населення від наслідків аварії на ЧАЕС № 1082/3к та лист Міністерства фінансів України № 13/412/308 від 29.10.1992 р., якими держава надала позивачу право на перерахунок заробітної плати за роботу в зоні відчуження при умові, якщо раніше не була врахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів. Врахувавши наведене та надані документи позивачем, ліквідаційною комісією було встановлено, що він працював в зоні відчуження з 14 по 19 жовтня 1986 року, куди був направлений Таращанською районною санітарно-епідеміологічною станцією згідно розпорядження № 49 від 13.10.1986 року, місце роботи - Машівське сільпо Чорнобильського району Київської області. Приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування медичної служби ЦО Київської області (довідка 01-08/1241 від 26.12.2007 року).

Позивач на той час працював в Таращанській райсанепідемстанції на посаді помічника санітарного лікаря і посадовий оклад його становив 155,50 крб., що підтверджується довідкою від 29.01.1997 року за № 46. При розрахунку заробітної плати за роботу в зоні відчуження в довідку позивачу помилково було враховано посадовий оклад в розмірі 108 крб., замість 155,50 крб., а при розрахунку оплати праці в кратних розмірах не було враховано Розпорядження РМ СРСР № 964-рс від 17.05.1986 р., яким однозначно було встановлено, що оплата праці працівників, які приймали участь з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в І зоні небезпеки проводилась в трьохкратному розмірі, що і суттєво занизило її розмір. Також, в довідці від 29.01.1997 року за № 46 не було враховано доплату за роботу по дозиметричному контролю (маршрутний лист), оплату праці за роботу в районі з підвищеною радіоактивністю, добові та харчування, що і стало причиною звернення позивача з проханням перерахунку та видачі нової довідки про заробітну плату в зоні відчуження.

21.06.2017 позивач з письмовою заявою та довідкою про заробітну плату за № 925 від 20.06.2017, виданою ліквідаційною комісією Державного закладу «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України звернувся до відповідача з проханням здійснити перерахунок пенсії згідно вказаної довідки.

Проте, відповідач своїм рішенням за № 42 від 10.08.2017 відмовив позивачу у перерахунку пенсії на підставі поданої ним довідки.

Однак така відмова є неправомірною з наступних підстав.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за видачу довідки про заробітну плату відповідальність несуть підприємства.

Частиною четвертою ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

На виконання делегованих повноважень Кабінет Міністрів України 23.11.2011 року прийняв постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідно до п.2 якої зобов'язано Пенсійний фонд України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно п.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210, цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54 і 57 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач приймав участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи в період з 14 по 19 жовтня 1986 року, що підтверджено доказами наявними в матеріалах справи та не оспорюється сторонами.

Згідно п.п. 3 п.3 Порядку у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.

Згідно п.п. 4 п. 3 Порядку, у разі коли особа пропрацювала у зоні відчуження менше календарного місяця у 1986 - 1990 роках, за її бажанням пенсія може обчислюватися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження, за весь фактично відпрацьований час, в одному із неповних календарних місяців роботи протягом цих років, без додавання суми заробітної плати за період роботи за межами зони відчуження. У такому разі заробітна плата за весь фактично відпрацьований час ділиться на число відпрацьованих днів, а одержана сума множиться на 25,4. Якщо дні роботи припали на вихідні і святкові дні, розрахунок заробітної плати проводиться у такому ж порядку, як і за роботу у робочі дні, а доплата за вихідні і святкові дні, нарахована за фактично відпрацьований час, з урахуванням установленої кратності додається до суми обчисленої заробітної плати

Листом Мінпраці, МНС, Мінфіну України від 29.10.92 р. N 09-3751; N 1082/3к; N 13-412/308 повідомлялось, що вирішення грошових вимог осіб, які в 1986 - 1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і зоні відчуження і їм не була нарахована підвищена заробітна плата за основним місцем роботи відповідно до встановлених розмірів, повинно проводитись відповідно до чинного законодавства України. Зазначені витрати здійснюються за рахунок власних коштів підприємства (організації) і компенсації з державного бюджету не підлягають.

Так, розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 № 964-рс дозволено керівникам міністерств і відомств, що беруть участь в ліквідації аварії, за погодженням з головою Урядової комісії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п'ятикратному розмірі в порівнянні з встановленими чинним законодавством нормами, по II зоні - в чотирьохкратному розмірі та в I зоні - у трикратному розмірі.

Відповідно до абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156 (v0524400-86) та на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 3 вересня 1986 р. N 1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 р. N 530-рс (530-86-р) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувались до 15 %. Міністерствам, відомствам УРСР, облвиконкомам, Київському і Севастопольському горвиконкомам надавалось право встановлювати конкретні розміри підвищення з врахуванням складності і терміновості цих робіт, затверджувати переліки робіт з підвищеною радіоактивністю, які оплачуються в такому ж порядку, було також затверджено перелік населених пунктів з підвищеною радіоактивністю, в яких оплата праці провадилась по підвищених до 25 % тарифним ставкам (посадовим окладам).

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 153/10-43 було дозволено керівникам підприємств і організацій (надалі - підприємств), які приймали участь у виконанні робіт, пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії, запроваджувати для всіх працівників, які виконували зазначені роботи, відрядну, акордну і інші прогресивні форми оплати праці.

Відповідно до постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. №665-195 «Про оплату праці і матеріальне забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7) оплата праці працівників підприємств, організацій і установ (надалі - підприємств), розташованих у зоні ЧАЕС, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, повинна провадитись з дня аварії в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964 - у III, II, I зонах небезпеки у 5-, 4-, 3-кратному розмірах в порівнянні з нормами, встановленими діючим законодавством.

Пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 524-156 «Про умови оплати праці й матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської АЕС» передбачено підвищення тарифних ставок (посадових окладів) працівників підприємств і організацій, безпосередньо зайнятим на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, до 100%.

Відповідно до постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43 премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалась у відповідності з діючими на підприємстві системами преміювання. Встановлені граничні розміри премій було дозволено підвищувати до 60 % тарифної ставки (окладу) на місяць (підпункт 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7).

Виходячи з пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, пунктів 1,4 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦРПС № 665-195 від 05 червня 1986 року, пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок № 207-7 від 10 червня 1986 року, оплата за роботу у зонах небезпеки провадитися з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці.

Крім того, постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 7 жовтня 1986 року № 153/10-43 встановлено, що працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, заохочення й винагороди нараховувати відповідно до діючих положень на збільшені, згідно п. 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156 тарифні ставки (відрядні розцінки) і посадові оклади.

Зі змісту спірної довідки вбачається, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) проводився на підставі постанови Ради Міністрів УРСР 10 червня 1986 року № 207-7 та постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідачем на виконання вимог частини 2 статті 71 КАС України не надано суду жодних доказів, що дані, які містяться в довідці про заробіток позивача за № 925 від 20.06.2017, виданою ліквідаційною комісією Державного закладу «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України, містять неправдиві або недостовірні дані. Також відсутні докази, які б свідчили про незаконність цієї довідки.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відмова відповідача у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права, вимогах закону, дії його в часі та обставинах справи, а тому є неправомірною.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач на підставі п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Враховуючи те, що відповідач згідно п.18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, судові витрати необхідно віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 46 Конституції України, ст. ст. 15, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст.ст. 2, 6, 8-11, 17-19, 71, 79, 86, 94, 158-163, 167, 183-2, 185, 186, 256 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Білоцерківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні та виплаті пенсії згідно довідки за № 925 від 20.06.2017 про заробітну плату одержану за роботу в зоні відчуження, виданою ліквідаційною комісією Державного закладу «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України.

Зобов'язати Білоцерківське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахування довідки за № 925 від 20.06.2017 про заробітну плату одержану за роботу в зоні відчуження, виданою ліквідаційною комісією Державного закладу «Київська обласна санітарно-епідеміологічна станція» МОЗ України, починаючи з 21 червня 2017 року.

Постанова підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного адміністративного суду через Таращанський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії даної постанови.

ГоловуючийО. М. Василенко