Справа № 804/5021/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-08-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 серпня 2017 р. Справа № 804/5021/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії, -
07 серпня 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою - ОСОБА_1 О С лист від 03.07.2017 року № К-5593/0-3261/6-17 та зобовязати ОСОБА_2 управління Держземгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 25.05.2017 року.
Представник позивача повідомлений належним чином до суду не прибув.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він 25 травня 2017 року направив клопотання до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, яке отримане 31 травня 2017 року, із клопотаннями та необхідними документами про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області.
Не отримавши відповіді в місячний термін, позивач із колективною скаргою звернувся на гарячу лінію Держгеокадастру України. Роглянувши клопотання позивача ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення запланованої земельної ділянки. Підставою для прийняття такого рішення відповідачем зазначено, що земельну ділянку, на яку претендує позивач, не зарезервована для учасників АТО та послався на постанову КМУ №413 від 07 червня 2017 року. Позивач вважає, що рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, оформлене листом від 03 липня 2017 року, є протиправним та прийняте з порушенням норм чинного законодавства України.
Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, з підстав викладених в письмових запереченнях на позов, зазначив, що відповідач діяв згідно вимог чинного законодавста, підставами для прийняття такого рішення була Постанова КМУ від 07 червня 2017 року, а саме відповідно до розділу «Деякі питання удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними». Щодо вимоги зобовязати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність зелемельної ділянки та прийняти відповідне рішення посилається на ст. 17, 162 КАС України.
Відповідно до ч. 4 ст. 122, ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Суд встановив, що позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру в Дніпропетровскій області 31 травня 2017 року (вхідна кореспонденція К-5593/0/5-17) з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2 га, за рахунок сільськогосподарських земель, призначених за межами населеного пункту, який знаходиться на території Царичанської ради Царичанського району Дніпропетровській області із земель державної власності у межах норм безоплатної приватизації. Надані позивачем документи відповідають нормам п. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки про надання земельної ділянки у користування та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для надання земельної ділянки у користування зацікавлена особа звертається до відповідних органів із клопотанням для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду яких визначені в статті 123 Земельного кодексу органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.
Слід зазначити, що вказаною нормою запроваджено принцип мовчазної згоди на етапі отримання дозволу на розроблення документації із землеустрою, оскільки у випадку бездіяльності суб'єкта владних повноважень, внаслідок якої протягом місяця не розглянуте клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, заявник має право здійснити замовлення проекту відведення земельної ділянки.
Водночас, як вбачається зі статті 123 Земельного кодексу України, законодавцем встановлено обов'язок суб'єкта владних повноважень розглянути клопотання у місячний строк і прийняти одне з відповідних рішень, або дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або не надати мотивовану відмову у його наданні.
Крім того, стаття 15 Закону України «Про звернення громадян» зазначає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
З огляду на зазначене, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, відповідно до частини другої статті 19 Конституції Українизобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, використання позивачем права, регламентованого частиною 3 статті 123 Земельного кодексу України, не позбавляє суб'єкта владних повноважень від виконання обов'язків передбачених чинним законодавством.
Згідно із положеннями ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Чіткий перелік документів, які додаються до клопотання, визначено абз.2 частини 2 статті 123 Земельного кодексу України. Цією ж нормою встановлена заборона вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Суд зазначає, що чинним законодавством не передбачено надання особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, інформації щодо перебування земельної ділянки у переліку земельних ділянок державної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги.
Згідно абз.2 частини 2 статті 123 Земельного кодексу України, у клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, законодавець чітко визначив, що таке клопотання має бути розглянуто у місячний строк. При цьому, за результатами розгляду клопотання може бути або надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою або надано мотивовану відмову у його наданні.
Як встановлено судом, відповідач у встановлений законодавством строк не надав як дозвіл на розробку проекту землеустрою, так і відмову у її надання.
Відповідач не надав відповіді у місячний строк, тому позивач відповідно до норм п. 7 ст. 118 Земельного кодексу України згідно договору №165-о, замовив розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, про що повідомив відповідача 04 липня 2017 року, вхідний номер 7986.
Абз.3 частини 3 статті 123 Земельного кодексу встановлено, що у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_3 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Згідно частини 6 статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.
Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (ч.14 статті 123 Земельного кодексу України).
Підстава для прийняття рішень про відмову в наданні дозволу позивачам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як видно з їх змісту, слугувало те, що земля які планувалась позивачем для відведення, відноситься до земель, які не зарезервовані для передачі учасникам АТО.
Зазначені мотиви Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області у відмові в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, судом не можуть бути визнані правомірними, оскільки не містять обґрунтованих причин, які чітко передбачені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України.
Законодавство України, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає першочергове право учасників АТО на надання їм у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства порівняно з іншою категорію громадян. Надання таким громадянам земельних ділянок даної категорії земель здійснюється у загальному порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України. Жодний нормативний акт не вводить будь-яких обмежень у даному питанні відносно іншої категорії громадян, які не мають статусу учасника АТО, у тому числі обмежувати ці права у той спосіб і з тих підстав, як це здійснено відповідачем у оскаржених листах-відповідях про утримання у надані дозволу на розробку проекту землеустрою.
Суд зауважує, що приписами частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Однак, відповідач оскарженими рішеннями ні не надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні не надав мотивовану відмову у його наданні.
Суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано. У спірному випадку у відповідача були відсутні правові підстави для утримання від надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або наданні мотивованої відмови у його наданні.
Відповідно до статей 4, 5 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель; земельне законодавство базується на принципі забезпечення гарантій прав на землю.
Суд звертає увагу, що органи державної влади не можуть безпідставно приймати рішення, що пов'язані з обмеженням реалізації певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).
Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, які оформлені листами від 04 липня 2017 року № К-5593/0-3162/6-17 не відповідають критеріям правомірності рішення суб'єкта владних повноважень в контексті статті 2 КАС України, відповідачем допущено порушення прав, свобод та інтересів позивачa та не доведено правомірності рішення утриматись від надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області що свідчить про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов в частині визнання вказаних вище рішень, оформлених листами слід задовольнити.
При цьому, суд звертає увагу, що зі змісту листа Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 04 липня 2017 року № К-5593/0-3261/6-17 щодо утримання від надання дозволу позивачам на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, встановлено, що фактично заяви (клопотання) позивачів по суті не розглядалися, мотивованої відповіді з питання, викладеного заявниками у клопотаннях, відповідачем надано не було.
Оскільки відповідачем не досліджувався пакет документів, поданих ОСОБА_4 для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтованою площею 2 га, яка розташована за межами населених пунктів на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, та рішення на підставі цих документів у порядку, визначеному законом, не приймалось, тому відповідач зобов'язаний повторно розглянути вищезазначену заяву з доданими до неї документами та прийняти рішення у відповідності до діючого законодавства. Отже, позовна вимога про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянути повторно клопотання від 31 травня 2017 року, ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність підлягає задоволенню.
Керуючись статями 2, 11, 71, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправним ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою - ОСОБА_1 О С лист від 03 07 2017 року № К-5593/0-3261/6-17 та зобов'язати ОСОБА_2 управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання про розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_1 25.05.2017 року
Постанова набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі її апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Постанову може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд у десятиденний строк з дня отримання копії постанови, виготовленої у повному обсязі.

Суддя ОСОБА_5