Справа № 341/432/17
Суддя: Єрьомін А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 вересня 2017 року м. Київ К/800/23737/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Єрьомін А.В., розглянувши матеріали касаційної скарги Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано протиправними дії Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у зарахуванні стажу роботи та проведенні перерахунку. Зобов'язано Галицьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області зарахувати ОСОБА_2 період роботи з 01березня 1981 року по 31 травня 1981 року та з 01 липня 1981 року по 30 листопада 1981 року на посаді ізолювальника в дочірньому підприємстві «Укренергомонтажізоляція» до загального стажу роботи та призначити пенсію за віком з дня звернення за призначенням пенсії, тобто з 27 жовтня 2016 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року апеляційну скаргу Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - задоволено частково.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Галицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - скасовно і прийнято нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано протиправними дії Галицького об'єднаного управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_2 періоду роботи з 01 березня 1981 року по 31 травня 1981 року та з 01 липня 1981 року по 30 листопада 1981 року до загального стажу та у призначенні їй пенсії за віком.

Визнано протиправним та скасувати Рішення Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області № 1 від 27 січня 2017 року про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком.

Зобов`язано Галицьке об'єднане управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області призначити ОСОБА_2 пенсію за віком з 27 жовтня 2016 року із зарахуванням до загального стажу періоду роботи на посаді ізолювальника в дочірньому підприємстві «Укренергомонтажізоляція» з 01 березня 1981 року по 31 травня 1981 року та з 01 липня 1981 року по 30 листопада 1981 року.

Не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, в якій просить скасувати зазначені вище судові рішення, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Згідно із ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а в разі її відсутності приймаються інші документи, які містять відомості про період роботи.

Відповідно до ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Як встановлено судом та вбачається з трудової книжки позивача НОМЕР_1, запис № 1, позивача з 15 вересня 1980 року прийнято ізолювальником по третьому розряду. Згідно запису № 3, 07 грудня 1981 року звільнена з посади за власним бажанням.

Відповідно до листа Державного архіву Вінницької області від 01 грудня 2016 року вих. № 07-278/3, документи спецуправління «Укренергомонтажізоляція» з особового складу за 1980-1981 року в архів на зберігання не надходили, у зв'язку з чим неможливо видати довідку про роботу ОСОБА_2 (дівоче прізвище позивача).

№ 24-00-014-3377, зазначено заробітну плату позивача за 1980-1981 роки, проте не у кожному місяці.

Судами вірно враховано, що період роботи позивача на посаді ізолювальника в дочірньому підприємстві «Укренергомонтажізоляція» у спірні періоди з 01 березня 1981 року по 31 травня 1981 року та з 01 липня 1981 року по 30 листопада 1981 року підтверджується записами трудової книжки позивача.

Тому, наявні підстави для зарахування до трудового стажу позивача вказаних періодів роботи в дочірньому підприємстві «Укренергомонтажізоляція», а отже і для призначення їй пенсії за віком, у зв'язку із наявністю необхідного 15 річного стажу роботи.

Отже, являється протиправним і підлягає скасуванню рішення відповідача про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком від 27 січня 2017 року № 1.

Відповідача слід зобов'язати призначити позивачу пенсію за віком з часу звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 27 жовтня 2016 року, та зобов'язати відповідача зарахувати спірний період роботи до загального стажу роботи позивача.

Однак, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що судом першої інстанції не в повній мірі з'ясовано обставини справи і при винесенні постанови від 29.03.2017 не дотримано норм процесуального права.

Так, судом першої інстанції не враховано, що предметом заявленого позову являється питання щодо призначення позивачу пенсії за віком, а не про перерахунок пенсії. Тому, суд першої інстанції у резолютивній частині постанови від 29 березня 2017 року безпідставно визнав протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії.

Крім цього, судом першої інстанції не вирішено усіх позовних вимог позивача, а саме не вирішено позовної вимоги про скасування рішення відповідача № 1 від 27 січня 2017 року про відмову у призначенні пенсії за віком.

Суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що постанову суду першої інстанції від 29 березня2017 року слід скасувати та прийняти нову постанову суду про задоволення позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 7 липня 2010 року №2453-VI та частини третьої статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) від 6 липня 2005 року №2747-IV Вищий адміністративний суд України переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 211 КАС України підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

За змістом пункту 4 частини другої статті 213 КАС України касаційна скарга повинна бути обґрунтованою, тобто містити посилання на помилкове застосування судами норм матеріального права, які не підлягають застосуванню до спірних відносин; та/або неправильне застосування норм матеріального права, які хоч і підлягають застосуванню, проте неправильно витлумачені судами; та/або порушення судами норм процесуального права (та пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи, у випадку, якщо оскаржується судове рішення по суті).

Виходячи з викладеного, зазначена касаційна скарга не є обґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки були належним чином досліджені й оцінені судами, а заявник не наводить підстав вважати, що суди при цьому неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Виходячи з викладеного, та керуючись статтями 211, 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 29 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Ухвала оскарженню не підлягає, може бути переглянути Верховним Судом України у порядку, встановленому Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя А.В. Єрьомін