Справа № 554/4442/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 19.09.2017 Справа № 554/4442/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 вересня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання протиправними дій, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Полтавського обєднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі - ПОУПФ) про визнання дій щодо припинення виплати пенсії на підставі, закріпленій підзаконним актом, протиправними та зобовязання поновити виплату пенсії з моменту порушення права на соціальний захист з 1 квітня 2017 року і виплатити заборгованість по пенсії за період з 1 жовтня 2016 року по 1 грудня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15 березня 2016 року він був взятий на облік Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради як особа переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (довідка № НОМЕР_1 від 15 березня 2016 року).

У жовтні-листопаді 2016 року відповідачем йому було припинено виплату пенсії на підставі прийнятого про це відповідно до пп. 2 п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 8 червня 2016 року (далі Порядок № 365) рішення № 15 від 15 вересня 2016 року Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Шевченківської районної у м. Полтаві ради (далі - Комісія).

Після звернення з заявою та проведення перевірки Комісією 20 грудня 2016 року на підставі п. 16 Порядку № 365 було прийнято рішення № 28 про відновлення виплати пенсії з 1 грудня 2016 року, яку було припинено з 1 квітня 2017 року на підставі пп. 4 п. 12 Порядку № 365 рішенням цієї ж Комісії від 14 березня 2017 року № 11 і виплату не здійснювалось протягом квітня-травня 2017 року.

В звязку з цим 13 березня 2017 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради із заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи та отримав відповідну довідку за № НОМЕР_2.

10 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ПОУПФ та Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради для зясування причин невиплати йому пенсії за період з 1 жовтня по 1 грудня 2016 року та з 1 квітня 2017 року до цього часу, які з посиланням на окремі пункти Порядку повідомили йому, перший із названих, що відновлення виплати пенсії буде здійснено відповідно до вимог, викладених в Порядку № 365, а останній, що рішення про зупинення виплати пенсії та відновлення її виплати Комісією було здійснено відповідно до вимог вказаного підзаконного акту.

Вважаючи, що відповідачем припинення виплати пенсії на підставах, закріплених підзаконним актом є протиправним та таким, що порушує права позивача, останній і звернувся в суд з вимогою про визнання його дій такими та про зобовязання відповідача відновити виплату пенсії.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову з мотивів, викладених в позовній заяві.

Представники відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог, зазначаючи, що приймаючи рішення про припинення та відновлення виплати пенсії ПОУПФ діяло у спосіб та в межах передбачених законодавством, виходячи з того, що підставою для припинення та відновлення виплати були рішення Комісії, прийняті нею відповідно до вимог Порядку № 365, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Заслухавши пояснення сторін, повно та обєктивно дослідивши надані ними докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до паспорту серії ВС № 002343, виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 20 листопада 1999 року (а. с. 10) та посвідчення № 114761 (а. с. 12) ОСОБА_1 є пенсіонером за віком.

Згідно довідки від 15 березня 2016 року № НОМЕР_1 позивача взято на облік як особу, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції та перебуває за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 13).

З 1 жовтня 2016 року відповідачем припинено виплату пенсії позивачу, що відповідачем не заперечується. Відповідач зазначив, що розпорядженням ПОУПФ від 16 вересня 2016 року припинено виплату пенсії позивачу на підставі рішення Комісії Шевченківської районної у м. Полтаві ради № 15 від 15 вересня 2016 року, прийнятого відповідно до пп. 2 п. 12 Порядку № 365.

Рішенням цієї ж комісії від 12 грудня 2016 року № 28 після проведення відповідної перевірки було відновлено пенсійні виплати відповідно до п.16 Порядку № 365, про що повідомлено відповідача, який відповідно до п. 15 вказаного Порядку поновив виплату пенсії з 1 грудня 2016 року.

7 березня 2017 року Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради на підставі отриманих списків, наданих Держприкордонслужбою (в яких в тому числі, зазначено і прізвище, імя та по батькові позивача) було скасовано довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесено відомості в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб.

На цій підставі ПОУПФ розпорядженням від 20 березня 2017 року припинило виплату пенсії позивачу ОСОБА_1 з 1 квітня 2017 року.

13 березня 2017 року відповідно до довідки № НОМЕР_2 Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради позивач знову був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 14).

Аналізуючи та оцінюючи наведене, суд зазначає, що з 22 листопада 2014 року набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо перемішених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього Закону для взятої на облік внутрішньо перемішеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розвязання проблем, повязаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

У пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообовязкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є: знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно пункту 6 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року (в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 352 від 08 червня 2016 року) (далі - Порядок № 509), довідка про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо перемішених осіб» та абзацом шостим цього пункту. Довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

За приписами пункту 71 Порядку № 509 у разі наявності підстав, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», МВС, Національна поліція, ДМС, СБУ, Адміністрація Держприкордонслужби, Мінфін подають уповноваженому органу відповідну інформацію для прийняття рішення щодо зняття з обліку внутрішньо переміщених осіб.

Рішення про скасування дії довідки відповідно до статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» приймається керівником уповноваженого органу за місцем проживання особи та надається їй протягом трьох днів з дати прийняття такого рішення або надсилається на адресу місця проживання, зазначену в довідці.

Судом в ході розгляду справи встановлено, що в обох випадках припинення виплати пенсії позивачу рішення про це відповідачем приймалося виключно після скасування у визначеному законом порядку дії довідки внутрішньо переміщеної особи органом, який її видав Управлінням праці та соціального захисту населення.

У статті 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Отже, судом встановлено, а відповідачем доведено наявність, передбачених статтею 49 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» підстав для припинення позивачеві виплати пенсії, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Позивачем заявлена також вимога про виплату йому заборгованості по пенсії без зазначення як її розміру, так і факту, обставин та підстав її виникнення. Під час розгляду справи в суді представником позивача також не було надано доказів наявності та розміру заборгованості по виплаті пенсії позивачу. Виходячи з цього, суд не вбачає як самого факту наявності такої заборгованості, а отже і спору, який би був підставою для звернення до суду за захистом порушеного права, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог і в цій частині.

Суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що оскаржувані останнім рішення прийняті на підставі підзаконного акту, який нібито суперечить Конституції України, так як звужує зміст і обсяг встановлених нею свобод. Розцінюючи його як надумане, суд зазначає, що підзаконний акт, відповідність Конституції якого ставиться під сумнів, на думку суду, не звужує зміст і обсяг встановлених нею свобод, а визначає порядок їх втілення в життя, що і закріплено в самій Конституції України. Такий висновок суду ґрунтується на наданих стороною відповідача доказах про підстави припинення виплати пенсії позивачу, якими є скасування у визначеному законом порядку уповноваженим на те органом дії довідок, на підставі яких здійснювалась виплата пенсії. Прийняте відповідачем рішення про припинення виплати пенсії позивачу у досліджуваній ситуації є його обовязком, який випливає з закону, а не правом поступити так чи інакше. Дії ж органу, який приймав рішення про припинення виплати йому пенсії позивачем у визначеному законом порядку не оскаржувались.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав, як про це просить представник позивача, звертатися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень, які стосуються пенсіонерів внутрішньо переміщених осіб, закріплених в правовому акті Кабінету Міністрів України № 365 від 8 червня 2016 року «Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплач внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», оскільки під час розгляду справи у суду не виникло сумніву щодо відповідності зазначеного правового акта Конституції України.

Керуючись статтями 6-14, 71, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративному суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів із дня її отримання.

Повний текст постанови виготовлений 25 вересня 2017 року.

Суддя А. Г. Савченко