Справа № 802/693/17-а
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/693/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Загороднюк А.Г.

20 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Загороднюка А.Г.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

представника позивача: ОСОБА_2,

представника відповідача: Охрімовського Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 195 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_4 у 03 травня 2011 році став власником легкового автомобіля марки TOYOTA модель HIGHLANDER 3,5I, об'єм двигуна 3 456 куб. см, 2010 року випуску.

17 червня 2015 року Вінницькою об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області винесено податкове повідомлення-рішення № 1669-17 від 17 червня 2015 року, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб в розмірі 25000 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що датою початку використання ТЗ згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу є 03 травня 2011 року, отже на момент прийняття оскаржуваного рішення не минуло п'ять років, а відтак, автомобіль позивача є об'єктом оподаткування.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до законодавства, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, згідно з підпунктом 267.1.1 пункту 267.7 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України встановлювалось, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно з пунктом 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку (підпункт 267.6.1 пункту 267.6 статті 267 ПК України).

Згідно з підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Отже, легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3 000 куб. см є об'єктом оподаткування.

Суд звертає увагу, що "рік випуску транспортного засобу" та "рік використання транспортного засобу" не є тотожними поняттями.

Відповідно до визначення, наведеного у підпункті 14.1.251 пункту 14.1 статті 14 ПК України, транспортними засобами, що використовувалися, - є транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Таким чином, датою початку використання транспортного засобу - є дата його реєстрації, визначена в реєстраційних документах, які видано уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, які дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Колегією суддів встановлено, що за позивачем зареєстрований транспортний засіб легковий автомобіль марки TOYOTA модель HIGHLANDER 3,5I, 2010 року випуску, об'єм двигуна 3, 456, номер шасі НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про право власності серії НОМЕР_3, дата реєстрації за позивачем 03 травня 2011 року.

ТОВ "Преміум Моторс" на виконання ухвали суду надано інформацію, що автомобіль виготовлений у серпні 2010 року.

Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення (17 червня 2015 року) не пройшло 5 років ні з моменту виготовлення, ні з моменту використання автомобіля.

Діюча, на час прийняття оскаржуваного рішення, редакція статті 267 ПК України не передбачала можливості зменшення суми податку, через перебіг 5-річного строку з дати виготовлення або дати початку використання автомобіля.

Таким чином, відповідач діяв в межах чинного законодавства.

Стосовно відсутності підстав для нарахування транспортного податку саме у 2015 році, оскільки у 2014 році відповідною міською радою не приймалось рішення щодо такого (податку), суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів. Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору. Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Водночас, підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України встановлено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Відповідно до пункту 10.2 статті 10 ПК України, місцеві ради обов'язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Нормами ПК України, встановлена єдина ставка податку, що визначається з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, в даному випадку, рішення міської ради не може вплинути на визначення платників податку, об'єкту оподаткування, бази оподаткування, ставки податку, порядку обчислення податку, податкового періоду, строку та порядку сплати податку, оскільки такі встановлені нормами ПК України і саме ними керувався податковий органи при прийнятті оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що датою початку використання ТЗ згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу є 03 травня 2011 року, отже на момент прийняття рішення п'ять років не минуло, тому автомобіль позивача є об'єктом оподаткування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 22 вересня 2017 року.

Головуючий Загороднюк А.Г.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.