Справа № 466/6061/17
Суддя: Донченко Ю. В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 466/6061/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

при секретарі Шпак Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Львова, інспектора патрульної поліції першого взводу першої роти другого батальйону Управління патрульної поліції м. Львова Струкова А.М. про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення, -

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 559913 від 10.08.2017 року.

В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що постановою серії АР № 559913 від 10.08.2017 року в справі про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень за те, що позивач - він 10.08.2017 року близько 03.40 год. керуючи автомобілем Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух заднім ходом на перехресті, чим порушив п.10.10 ПДР України та здійснив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП. Однак зазначає, що постанова є необґрунтованою та не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки рухаючись заднім ходом по вул.. Ю.Липи у м. Львові, він здійснював маневр паркування біля свого будинку, а аж ніяк не на перехресті, вважає, що інспектором невірно було про тлумачено термін перехрестя. Відповідно до п. 1.10. ПДР України «Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території». На місці де він був зупинений інспектором, відсутні будь-які дорожні знаки та дорожня розмітка, які б могли свідчити про правомірність дій інспектора. Вважає зазначену постанову про адміністративне правопорушення такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки прийнята не лише з порушенням процесуальних норм законодавства України про адміністративні правопорушення, але й без належних на те правових підстав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, просив його задовольнити.

Представники відповідачів в судове засідання не прибув з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлені про час та місце слухання справи, що стверджується відмітками в журналі реєстрації вихідної кореспонденції суду, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що постановою від 10 серпня 2017 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень.

З представленої суду копії постанови вбачається, що ОСОБА_1 10.08.2017 року о. 03 год.40 хв. керував транспортним засобом - автомобілем марки Volkswagen Passat д.н.з. НОМЕР_1 здійснив рух заднім ходом на перехресті, чим порушив п.10.10 ПДР України чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП .

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності, окрім іншого, слід довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема його об'єктивну сторону, яку визначає в тому числі і час, місце, спосіб та умови скоєння правопорушення.

У поданій до суду заяві позивач факт вчинення правопорушення заперечив, вказавши, що паркував автомобіль біля свого будинку, та зазначена територія не являється перехрестя, а є виїздом з прилеглого будинку, що згідно ПДР України не вважається перехрестям..

З оглянутих матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів стосовно правомірності оскаржуваної постанови.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно п. 2.7 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх Справ України від 22.02.2001 року №185 передбачено, що до протоколу долучаються матеріали, що підтверджують факт вчинення правопорушення (рапорти посадових осіб, заяви, пояснення правопорушника, потерпілих, свідків правопорушення, протоколи вилучення, знищення, тощо).

У відповідності до вимог п.2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно п. 6 ст. 71 КАС України передбачено, що якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

У відповідності до вимог ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачами не долучено до матеріалів адміністративного правопорушення доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, пояснення позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення нічим не спростовано, а тому суд не вправі вважати доведеним факт правопорушення.

Окрім цього, відповідно до положень ч. 4 ст. 256 КпАП України, при складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені ст. 268 КпАП України, про що робиться відмітка у протоколі.

З постанови не вбачається про роз'яснення інспектором прав гр. ОСОБА_3

Отже, в ході судового розгляду встановлено, що постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесено з порушенням ст.ст. 9, 251, 256, 280 КпАП України, в зв'язку з чим дану постанову слід скасувати, як таку, що винесена з порушенням передбачених законодавством вимог.

Одночасно, суд вважає безпідставними позовні вимоги про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 222 КпАП України розгляд та вирішення даної категорії справ віднесено до компетенції саме працівників відповідних підрозділів Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху, які мають спеціальні звання.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 71, 160, 161 КАС України, ст.ст. 221, 247, 287, 288, 289 КУпАП, суд, -

п о с т а н о в и в:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 10.08.2017 року серії АР № 559913 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КпАП України.

В решті в задоволенні адміністративного позову відмовити за безпідставністю.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом 10-ти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Ю. В. Донченко