Справа № 607/2087/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/5407/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Гуляка В.В, ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання Федак С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року у справі № 607/2087/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

В обґрунтування позовних вимог зазначає, 11 лютого 2017 року інспектором роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581640, та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає зазначену постанову незаконною і необґрунтованою, та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 581640 від 11 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що позивач, зважаючи на складні погодні умови та тривале перебування у дорозі мав обовязково стежити за станом свого транспортного засобу під час руху з метою запобігання аварійній ситуації чи дорожньо-транспортній пригоді.

Вважає, що позивач порушив правила і вчинив правопорушення, керуючи транспортним засобом, що має технічні несправності, рух з якими заборонений. Таким чином інспектор роти № 3 б у м. Тернополі ДПП лейтенант поліції ОСОБА_4 мав повноваження та обовязок за наявності порушень у діях позивача розглянути справу та скласти постанову і накласти адміністративне стягнення, відтак підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні, а інші доводи позивача не спростовують введеного, натомість підтверджують той факт, що позивач мав намір рухатись з технічною несправністю автомобіля, при якій подальший рух взагалі забороняється.

В судове засідання сторони не зявились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи, а саме із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №581640 встановлено, що громадянин ОСОБА_2 11 лютого 2017 року о 19 год. 40 хв. керував автомобілем марки «Nissan Note 16», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Бродівська, 10 в м. Тернополі, у темну пору доби в якому не працювала ліва фара, чим останній порушив вимоги п. 31.4.3 «в» ОСОБА_5 дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Згідно вказаної постанови серії АР №581640 від 11 лютого 2017 року, винесеної інспектором роти 2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП ОСОБА_3, на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн..

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржувану постанову зазначив, що з відеозапису вбачається, що позивачу інспектором поліції було запропоновано замінити непрацюючу ліву фару - правою, однак не маючи при собі необхідних додаткових інструментів, позивач висловив бажання проїхати до місця стоянки, поблизу місця його проживання, або ремонту для усунення виниклих несправностей, після чого працівник поліції не надавши практичної допомоги в усуненні технічної несправності лівої передньої фари, виніс постанову, та після її винесення не вчинивши будь-яких дій щодо припинення описаного в постанові правопорушення, місце складення оскаржуваної постанови залишив. Крім того, позивачем не заперечується факт несправності передньої лівої фари керованого ним автомобіля, а навпаки останній намагався вчинити дії відповідно до вимог п. 31.4 ПДР України.

Відтак, суд не зміг прийти до однозначного висновку про те, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, а будь-яких інших доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем ОСОБА_5 дорожнього руху України суду не було представлено

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, з врахуванням наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють ОСОБА_5 дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці ОСОБА_5, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_5 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з пунктом 19.1. а ОСОБА_5 дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306, у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до ч.2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення- порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Позивач у даній справі, звертаючись до суду з цим позовом, в позовній заяві зазначав, що перед початком руху перевірив технічну справність автомобіля і автомобіль був справному технічному стані. Під час руху не зупинявся і не помітив, що можливо при попаданні в яму випала лампочка лівої фари ближнього світла, оскільки автомобіль обладнаний додатковими ходовими вогнями, які також додають освітлення. При виявленні даної несправності працівником поліції, попросив останнього надати можливості усунути її, доїхавши до місця стоянки або ремонту, з огляду на те, що знаходився неподалік від будинку де проживає.

Між тим, відеозаписом зафіксовані обставини зупинки його поліцейськими, а також пояснення водія щодо вчиненого порушення та його відношення до цього. При цьому, позивач не заперечує факт експлуатації вказаного вище транспортного засобу у якого не горіла лампа лівої фари в режимі ближнього світла, а вказує на те, що лампа перегоріла під час руху.

У статті 252 КУпАП зазначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Підстав для того, щоб ставити під сумнів рішення відповідача щодо необхідності складання постанови по відношенню до позивача у суду немає, оскільки позивачем не було надано жодних доказів, які могли б підтвердити неправомірність цієї постанови.

Колегія суддів вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена та складена на підставі встановлених інспектором обставин справи та у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Закону України «Про Національну поліцію», ст. 252 КУпАП та іншого чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Проаналізувавши матеріали справи та наведені законодавчі положення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідачем приймалась оскаржена постанова у справі про адміністративне правопорушення на виконання та у межах повноважень покладених на нього законами України.

Крім того, бажання позивача усунути технічні несправності зовнішніх світлових приладів транспортного засобу, не спростовують факт керування позивачем у темну пору доби транспортним засобом за їх несправності, що прямо забороняється.

Вказані обставини не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності, оскільки згідно п. 31.1 ОСОБА_5 дорожнього руху України затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Згідно п. 31.4.3 «в» ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

В пункті 10.3 ПДР України визначено, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічний стан або небезпеку, що створюється вантажем, який перевозиться, станом водія (пасажира) або перешкодою на дорозі.

Таким чином, вказаними вище нормами встановлено категоричну заборону експлуатації транспортних засобів у яких не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла не залежно від обставин за яких виникла така технічна несправність. У тому випадку, якщо технічна несправність транспортного засобу, за наявності якої забороняється його експлуатація, виникла під час руху, позивач зобовязаний був здійснити вимушену зупинку та припинити експлуатацію транспортного засобу до її усунення.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що дії та постанова субєкта владних повноважень прийняті (вчинені) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також обґрунтовано, тобто з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчиненні дій), а тому підстави для визнання їх протиправним та скасування немає.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ч. 3 ст. 160, статтями 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 березня 2017 року у справі № 607/2087/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м.Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_1
Повний текст судового рішення

виготовлено 18.09.2017 року.