Справа № 174/438/17
Суддя: Данилюк Т. М.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 174/438/17,
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Шарапової О.О.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Сторожко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірську Дніпропетровської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про спонукання призначити дострокову пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1, звернулася до суду з адміністративним позовом до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про спонукання призначити дострокову пенсію за віком.

В обґрунтування позову зазначила, що вона має сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який згідно медичного висновку № 14/115 від 12.07.2012 року, був визнаний дитиною-інвалідом віком до 16 років, і має право на одержання соціальної пенсії.

Оскільки позивачка має повних 50 років, та 15 років трудового стажу, то 27.03.2017 року, звернулася до УПФ з заявою про призначення пенсії як матері інваліда з дитинства на підставі ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Проте комісія з призначення пенсії УПФ відмовила їй в призначенні пенсії з посиланням на відсутність висновку ЛКК щодо настання інвалідності до шестирічного віку. Вважаючи відмову в призначенні пенсії незаконною, просить задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення аналогічні викладеним в позові, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що відсутність висновку ЛКК до 6 років, пов'язано з тим, що її син має діагноз специфічний виразковий коліт, який діагностується лише з певного віку, а симптоматика у нього була і до 6 років, проте відсутність даного висновку до 6 років, не вважає підставою для відмови їй у призначенні пенсії. Та просить призначити пенсію з ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто з моменту досягнення 50-ти річного віку. В подальшому, своєю заявою просила справу розглядати та закінчувати у її відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, подала письмові заперечення, в яких просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своєї позиції пояснила, що позивачка звернулася до УПФ з заявою про призначення дострокової пенсії за віком, як матері інваліда з дитинства, при цьому вони погоджуються, що її вік і стаж відповідає вимогам Закону, окрім відсутності довідки про інвалідність дитини до 6 років, як це передбачено п.3 ХV розділу ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Враховуючи те, що після звернення до УПФ позивачці було запропоновано надати висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що ОСОБА_3 мав медичні показання для визнання інвалідом до досягнення ним шестирічного віку, як це передбачено пунктом 2.18 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованої Міністерством юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846, який вона не надала, вважають свої дії законними та обґрунтованими. В подальшому надала до суду телефонограму, відповідно до якої просила справу розглядати та закінчувати у її відсутність.

Розглянувши матеріали справи, оглянувши медичну картка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно частини 3 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 3 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1,є матір'ю сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідно до медичного висновку № 14/115 від 12.07.2012 р. та посвідченням НОМЕР_1, є інвалідом з дитинства 3 групи, встановлена інвалідність з дитинства, тобто у віці 10 років. ( а.с.8-10). Крім того, позивачка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, досягла віку 50 років та має необхідний стаж - більше ніж 15 років для призначення дострокової пенсії за віком, що підтверджується записами в трудовій книжці (а.с.11,12) та не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 27.03.2017 р. про призначення пенсії за віком як матері інваліда з дитинства, УПФУ прийняло рішення про відмову у призначенні їй пенсії за віком з огляду на те, що відсутні документи, підтверджуючі визнання сина позивачки інвалідом з дитинства до досягнення ним віку 6 років (а.с.13,14).

Відповідно до листа наданого КП «Вільногірський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» № 775 від 22.09.2017 р., ОСОБА_5 у період з 2002 по 2008 р. знаходився на «Д» обліку у лікаря невролога, офтальмолога, ортопеда з діагнозом: пренатально-гипоксично-травматичне ураження ЦНС, лікворо-гіпертензійний синдром, сходяча правобічна косоокість, дисплазія тазо-стегнових суглобів. Причиною захворювання можуть бути різноманітні фактори: інфекційні, психогенні, імунологічні. Ці фактори у сукупності можуть призвести до захворювання - неспецифічний виразковий коліт, але симптоми захворювання з'являються в перші роки від народження (а.с.38).

Відмовляючи позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком, відповідач виходив з того, що вона не набула такого права, на підставі ст.3 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» через те, що її дитина визнана інвалідом дитинства після 6 років.

Суд не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки в даному випадку має місце неправильне тлумачення ним норми закону, що і слугувало підставою для неправильного висновку, який не відповідає дійсному змісту цієї норми.

Стаття 1 Закону України «Про дитинство» визначає дитинство як період розвитку людини до досягнення повноліття.

Згідно зі ст.17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», жінки які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії.

Відповідно до розділу ХV ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п'ятеро aбо більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку мають право на призначення дострокової пенсії за віком, але не раніше ніж за 5 років до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 цього Закону, за наявності не менше 15 років, страхового стажу. При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Інструкція про встановлення груп інвалідності, затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 07.04.2004 р. №183 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.04.2004р. за №516/9115, передбачає, що залежно від ступеня обмеження життєдіяльності встановлюють 1,II,III групу інвалідності: загальне захворювання, інвалідність з дитинства, трудове каліцтво, професійне захворювання, поранення, контузія, травма, каліцтво і таке інше.

При цьому зазначений нормативно-правовий акт не встановлює зв'язок причин інвалідності з терміном, коли такі причини були встановлені відповідним закладом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідачем порушено право позивачки на призначення пенсії за ст. 17 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та винесено незаконне рішення про відмову в призначенні пенсії, яке не відповідає вимогам чинного законодавства, однак беручи до уваги те, що що ОСОБА_1, звернулася до пенсійного фонду 27.03.2017 року, а не 21.02.2017 року, що підтверджується копією її заяви та не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 46 Конституції України, ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення", Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", 159-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області про спонукання призначити дострокову пенсію за віком задовольнити частково.

Зобов'язати, Кам'янське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, призначити ОСОБА_1, дострокову пенсію за віком відповідно до ст. 17 Закону України „Про пенсійне забезпечення" та абзацу 3 пункту п.3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 27 березня 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі, протягом десяти днів з дня проголошення постанови суду, апеляційної скарги через Вільногірській міський суд, з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Вільногірського

міського суду Т.М.Данилюк