Справа № 522/1978/17
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 522/1978/17

Категорія: 6.2 Головуючий в 1 інстанції: Бойчук А.Ю.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів - Єщенка О.В., Бойка А.В.

за участю секретаря - Осавуляк О.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа ДП «Клінічний санаторій ім.. Горького» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» про визнання протиправним та скасування рішення,

У С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до суду з вказаним вище адміністративним позовом та, посилаючись на те, що оскаржуване рішення є незаконним, просили суд: визнати протиправним та скасувати рішення Одеської міської ради №1397-VІІ від 07 грудня 2016 «Про скасування рішення Одеської міської ради від 28 січня 2005 №3633-IV «Про зміну цільового призначення, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у приватну власність громадянам України земельної ділянки загальною площею 3,3155 га. за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» в частині безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам: ОСОБА_3 - земельну ділянку, площею 0,0854 га.; ОСОБА_4 - земельну ділянку, площею 0,0966 га.; ОСОБА_5 - земельну ділянку, площею о,0805 га.; ОСОБА_6 - земельну ділянку, площею 0, 0985 га.; ОСОБА_7 - земельну ділянку, площею 0,0918 га.; ОСОБА_8 - земельну ділянку, площею 0,0937 га.»

За наслідками розгляду адміністративного позову Приморським районним судом м. Одеси 20 червня 2017 постановлено ухвалу про закриття провадження у справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Приймаючи означене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що земельні відносини поділяються на публічні та приватні. Отже і спори в таких відносинах можуть бути як публічно-правовими, так і приватноправовими (цивільними, господарськими). На переконання суду попередньої інстанції міська рада, у справі яка розглядається, є суб'єктом цивільних правовідносин і має такий самий правовий статус, що і інші учасники цих відносин. Реалізуючи право розпорядження земельною ділянкою, що перебувала у її власності, міська рада, відповідно до ст. 5 Земельного кодексу України має рівні права з громадянами та юридичними особами, з якими вона вступає у відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Зважаючи на це, Приморський районний суд м. Одеси робить висновок, що при здійсненні повноважень власника землі відповідач є рівноправним суб'єктом земельних відносин, дії якого спрямовані на реалізацію права розпорядження землею. У цьому випадку відсутня підпорядкованість одного учасника земельних відносин іншому, яка має місце під час здійснення органом місцевого самоврядування владних управлінських функцій.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на допущені судом порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що мають значення для правильного вирішення питання, просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу для продовження розгляду іншим складом суду.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач послався на те, що позбавляючи його права власності на землю, орган місцевого самоврядування діяв як суб'єкт владних повноважень всупереч принципу, встановленому п. а) ч.1 ст. 5 Земельного кодексу України, де передбачено, що держава не втручається в здійснення громадянами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею.

Крім того, на переконання ОСОБА_1, приймаючи рішення про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 157 КАС України, суд попередньої інстанції не виконав вимоги викладені у рішенні Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 по справі №10-рп/2010.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України: «Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:

1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин;

3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства».

У свою чергу, частина 2 статті 4 КАС України передбачає: «Юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення».

З матеріалів справи, яка розглядається судом, убачається, що розгляд питання правомірності прийнятого органом місцевого самоврядування рішення №1397-VІІ від 07 грудня 2016 «Про скасування рішення Одеської міської ради від 28 січня 2005 №3633-IV «Про зміну цільового призначення, затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу у приватну власність громадянам України земельної ділянки загальною площею 3,3155 га. за адресою АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель» в частині безоплатної передачі у приватну власність земельних ділянок громадянам: ОСОБА_3 - земельну ділянку, площею 0,0854 га.; ОСОБА_4 - земельну ділянку, площею 0,0966 га.; ОСОБА_5 - земельну ділянку, площею о,0805 га.; ОСОБА_6 - земельну ділянку, площею 0, 0985 га.; ОСОБА_7 - земельну ділянку, площею 0,0918 га.; ОСОБА_8 - земельну ділянку, площею 0,0937 га.» - не є можливим тільки в межах публічно-правових відносин. Одночасно з вирішенням питання правомірності прийнятого Одеською міською радою рішення необхідно вирішувати питання законності отримання ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 у власність земельних ділянок на які вони отримали правоустановчі документи. Тобто, між сторонами виник спір про цивільне право.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 1 частини першої статті 17 КАС України передбачено: «Юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій…»

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, які не зачіпають спорів про право цивільне.

Справи де предметом позову є цивільно-правові відносини необхідно розглядати у порядку визначеному ЦПК України.

Зважаючи на це, суд апеляційної інстанції вважає, що при розгляді справи судом правильно застосовані норми процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана їм правова оцінка.

Ухвала суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми законів України та відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки базуються на невірному трактуванні позивачем фактичних обставин норм процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Керуючись: ст. ст. 2, 4, 17, 157, 185, 195, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 про закриття провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради, третя особа ДП «Клінічний санаторій ім.. Горького» ЗАТ «Укрпрофоздоровниця» про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України на протязі двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: