Справа № 542/81/17
Суддя: Гавриленко Т. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 542/81/17
Провадження № 2-а/542/13/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року смт. Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Гавриленко Т.Г.,

за участю секретаря Рибки Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Новосанжарського районного суду Полтавської області в смт. Нові Санжари адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання неправомірними рішення та зобовязання вчинити дії, стягнення грошових коштів та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

26 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання неправомірними рішення та зобовязання вчинити дії, стягнення грошових коштів та моральної шкоди та просить визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки України Національної поліції України щодо відмови в призначенні йому одноразової грошової допомоги в звязку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу в сумі 144000 грн. та стягнути моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що наказом Національної поліції України № 177о/с від 21 березня 2016 року його було звільнено зі служби за пунктом 2 частини 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію».

Втрата працездатності повязана з проходженням служби в органах внутрішніх справ. 26.05.2016 року ОСОБА_1 була призначена 2 група інвалідності, у звязку з чим за місцем останнього проходження служби йому повинні були відповідно до ст. 97 Закону України «Про національну поліцію» нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу. Проте, Департаментом захисту економіки Національної поліції України було відмовлено позивачу у здійсненні зазначеної виплати, оскільки немає правових підстав для її призначення.

Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 травня 2017 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача Головне управління Національної поліції в Полтавській області.

В судове засідання позивач не зявився,будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі та прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту захисту економіки Національної поліції України в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заперечення на адміністративний позов, посилаючись на безпідставність позовних вимог в звязку з відсутністю законодавства, що передбачає такі виплати.

Представник співвідповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області в судове засідання не зявився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, які беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, проаналізувавши всі докази в їх сукупності приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання неправомірними рішення та зобовязання вчинити дії, стягнення грошових коштів та моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких підстав.

Відповідно до наказу № 177о/с Національної поліції України від 21.03.2016 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (через хворобу) за пунктом 2 частини 1 статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію», в якому зазначено вислуги років для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні (а.с. 9).

Як вбачається з довідок обласної МСЕК м. Полтави, серії АВ № 0554161, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 26.05.2017 року по захворюванню, яке повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 12), та встановлено 70% втрати професійної працездатності в звязку з захворюванням, що повязане з проходження служби в ОВС, відповідно до довідки серії АГ № 0005079 (а.с. 13).

Відповідно до свідоцтва про хворобу № 22-С від 24.02.2016року військово-лікарської комісії ДУ ТМО МВС України по Полтавській області позивачу встановлено захворювання, повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 25, 26).

З виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією обласної МСЕК міста Полтави, серії АВ № 0554161, ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності з 26.05.2016 року, захворювання яке повязане з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с. 30).

16.06.2016 року ОСОБА_1 звертався до начальника Департаменту захисту економіки Національної поліції України з заявою щодо виплати йому одноразової грошової допомоги в звязку з встановленням другої групи інвалідності по захворюванню, повязаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

08.09.2016 року Департаменту захисту економіки Національної поліції України відмовило позивачу у виплаті одноразової грошової допомоги в звязку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, посилаючись на те, що така допомога не передбачена чинним законодавством про Національну поліцію.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у виплаті відповідної допомоги, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає наступне.

16.09.2015 року Кабінет Міністрів України у звязку з прийняттям Верховною Радою України Закону України «Про Національну поліцію» постановив ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ та утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Як передбачено ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обовязком держави.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Наказом МВС України № 4 від 11.01.2016 року затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі Порядок), що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 року за № 163/28293, який набрав чинності 29.02.2016 року.

Підпунктом 4 пункту 5 розділу 1 Порядку із змінами та доповненнями внесеними наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.09.2016 року № 916, передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у випадку повязаному з проходженням служби в органах внутрішніх справ обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до пунктів 2, 3, 5 Розділу ІІІ Порядку посадові особи поліції у межах своїх повноважень повинні сприяти особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги. Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Так, зокрема, пункт 5 розділу 1 доповнено підпунктом 4, в якому визначено терміни та зазначено випадки, за яких призначається одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського: «повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ».

Як вже зазначено вище, позивач отримав захворювання під час проходження служби в органах внутрішніх справ, про що свідчать довідки, які наявні у матеріалах справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням ним служби в поліції.

В силу положень пп. «в» п. 4 ст. 99 Закону України «Про Національну поліцію», розміри одноразової грошової допомоги поліцейським визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності II групи 90 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України» на 2017 рік від 21.12.2016 року № 1801-VIII розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з січня 2017 року становить 1600 гривень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Частиною першою статті 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Згідно рішення Європейського Суду з прав людини по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи повязана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у рішенні від 24.04.2015 року за заявою №38667/06 у справі «Будченко проти України» наголосив, що відсутність механізму реалізації законодавчого положення становить втручання у право заявника за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції (пункт 39). А у рішенні від 10.03.2011 року у справі «Сук проти України» (заява №10972/05) вказав, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним (пункт 23).

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 8 КАСУ суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Крім того, в силу ч. 4 ст. 8 КАСУ, не може бути підставою для відмови у вирішенні справи відсутність законодавства, яке регулює спірні відносини, у тому числі і відсутність порядку розрахунку заробітної плати для перерахунку пенсії, проте виключення певних форм документів не позбавляє отримання певної інформації у довільній формі за відповідним зверненням особи.

Відповідно до частини третьої статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесення змін до чинних не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод. Дане положення принципово забороняє погіршувати становище людини.

Відповідач як субєкт владних повноважень не довів правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій Департаменту захисту економіки України Національної поліції України щодо відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності та зобовязання здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням ІІ групи інвалідності, стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 тисяч грн.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 94 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 9, 11, 69-72, 86, 158-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання неправомірними рішення та зобовязання вчинити дії, стягнення грошових коштів та моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту захисту економіки України Національної поліції України щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в звязку із встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зобовязати Департамент захисту економіки України Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, як інваліду другої групи внаслідок захворювання, повязаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в сумі 144000 (сто сорок чотири тисячі) грн. 00 коп.

Стягнути з Департаменту захисту економіки України Національної поліції України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Департаменту захисту економіки України Національної поліції України на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови в письмовому провадженні протягом десяти днів з дня отримання постанови.

Постанова набирає законної сили відповідно до ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_2