Справа № 236/1635/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Шаньшина М.В.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року справа №236/1635/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар - Святодух О.Б.

за участю: позивач - не з'явився,

представника позивача - ОСОБА_2, договір від 05.05.2017 року

представника відповідача - Давиденко В.М., довіреність № 649/08 від 13.06.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 червня 2017 року у справі № 236/1635/17 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року позивач звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області, з адміністративним позовом, який було уточнено в ході судового розгляду справи до Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області в якому з урахуванням уточнюючих вимог просив визнати рішення №35 від 05.05.2017 року Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про відмову в переході на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-12, протиправним та скасувати його; зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м.Красний Лиман Донецької області перевести на пенсію у зв'язку втратою годувальника ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-12 від 16.12.1993 року та нарахувати і виплачувати її згідно довідки про заробітну плату від 11.11.2016 року №35-12/144/2016 у розмірі 70% від заробітної плати у сумі 25520 грн. без обмеження максимальної суми пенсійної виплати, а також виплатити різницю в пенсії з 30.04.2017 року з урахуванням фактично виплаченої пенсії (а.с.3-4, 43-46).

Постановою Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 червня 2017 року задоволено - частково (а.с.60-66).

Визнано рішення № 35 від 05.05.2017 року Управління Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про відмову ОСОБА_4 в переході на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-12 протиправним та скасовано.

Зобов'язатноУправління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області перевести ОСОБА_4 з 30.04.2017 року на пенсію у зв'язку з втратою годувальника ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-12 від 16.12.1993 року (з наступними змінами) з урахуванням довідки про заробітну плату від 11.11.2016 року № 35-12/144/2016, та виплати різницю в пенсії з 30.04.2017 року з урахуванням фактично виплаченої пенсії.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того що відповідачем не доведено належними засобами доказування правомірності своєї відмови позивачу у призначенні пенсії. Стосовно відмови позовних вимог у частині виплати пенсії по втраті годувальника без обмеження її розміру, судом зазначено, що позивач суддею не працював, а пенсія йому призначена не на підставі норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року № 2453-VI.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що призначення пенсії відповідно до приписів ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII передбачено для двох категорій осіб: державні службовці, які на 1 травня 2016 року обіймають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців; особи які на 1 травня 2016 року мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби. Також зазначив, що змінено механізм визначення заробітної плати державних службовців, а тому під час визначення заробітної плати для обчислення пенсій відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII не застосовуються нормативно - правові акти, які ухвалені до набрання чинності нового Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII. Просив скасувати постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 червня 2017 року та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, на задоволенні якої наполягав, проти чого заперечував представник позивача.

Позивач ОСОБА_4, є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 від 02.10.2002 року, досяг загального пенсійного віку та перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в м. Красний Лиман і станом на сьогоднішній день отримує пенсію за вислугу років (а.с.7, 15).

Відповідно до повторної копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, виданного 11.04.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Донецька, ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно довідок Управління праці соціального захисту населення Лиманської міської ради ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взяті на облік як внутрішньо переміщені особи та фактично мешкає/мешкала по АДРЕСА_1 (а.с.5 зворот, 10).

При житті дружина позивача, ОСОБА_5 мала статус судді у відставці та з 31.12.2010 року отримувала щомісячне довічне грошове утримання, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року (а.с.10).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 26.08.2016 року вбачається що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складений актовий запис № 726 (а.с.12).

Довідкою Лиманської міської ради № 683 від 27.04.2017 року підтверджено спільне сумісне мешкання та перебування позивача на утриманні своєї дружини ОСОБА_5 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2017 року у справі № 236/3193/16-а апеляційна скарга ОСОБА_6 на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 лютого 2017 року задоволена частково.

Постанова Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 лютого 2017 року у справі № 236/3193/16-а - скасована.

Прийнята нова постанова.

Позовні вимоги ОСОБА_6 до Управління пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії - задоволені частково.

Скасовано рішення Управління пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 67 від 14.11.2016 року про відмову ОСОБА_6 в переході на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Зобов'язано Управління пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області перевести ОСОБА_6 на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-12 від 16.12.1993 року (з наступними змінами) з урахуванням довідки про заробітну плату від 11.11.2016 року № 35-12/144/2016, та з урахуванням фактично виплаченої пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4, виданого 12.06.2017 року ОСОБА_6, батько померлої ОСОБА_5, який також перебував на її утриманні, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, про що Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складений актовий запис № 527 (а.с.40).

Тобто, позивач перебував на утриманні своєї дружини ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1. Дані обставини сторонами не заперечуються.

27.04.2017 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області із заявою про переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі Закону України «Про державну службу» 1993 року (а.с.15).

Рішенням Управління пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області № 35 від 05.05.2017 року було відмовлено позивачу в переході на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-12 (а.с.16).

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 статті 138 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI судді, який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України «Про державну службу» або за його вибором щомісячне довічне утримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 138 вищевказаного закону суддя який не досяг пенсійного віку, отримує щомісячне довічне утримання. При досягнення таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на отримання щомісячного грошового утримання чи за його вибором призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-XII.

Пунктом 10 ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року передбачено що в разі смерті особи в період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї в розмірі 70% суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на 2-х і більше членів сім'ї - 90% відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

У лютому 2015 року вступив в законну силу Закон України «Про забезпечення права на справедливий суд» № 192-VIII від 12.02.2015 року, розділ 10 якого визначав статус судді у відставці.

Згідно ст. ст. 141-142 цього Закону суддя у відставці мав право на призначення йому пенсії на умовах передбачених ст. 37 Закону України «Про державну службу» або за його вибором право на отримання щомісячного довічного утримання.

Колегія суддів зазначає, що аналогічним чином визначав право судді у відставці на пенсійне забезпечення, а також права утриманців померлого судді у відставці на отримання пенсії на випадок втрати годувальника Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року, яким було змінено назву статті 37 Закону України «Про державну службу» на нову назву «Пенсійне забезпечення державних службовців».

Відповідно до змісту частини 10 ст. 37 цього Закону право на отримання пенсії у зв'язку з втратою годувальника мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, які отримували або мали право на пенсію за цим законом.

Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року втратив чинність на підставі Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 року за винятком ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 року.

Згідно п.10 і 12 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 року та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій держслужбовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року з наступними змінами.

Пунктом 13 розділу 11 Закону України «Про державну службу» № 889 -VIII від 10.12.2015 року передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII з наступними змінами, зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Про реалізацію права судді на відставку за нормами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 7 липня 2010 року йде мова і в змісті п.25. ч. 2 розділу 12 «Остаточних і перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-8 від 02.06.2016 року.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 1-8/2016 року від 8 червня 2016 року за № 4-рп/2016 року (конституційне подання Верховного Суду України щодо конституційності положень ч. 3, абзаци 1-2, 4, 6 ч. 5 ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та положень пункту 5 розділу 3; «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» визнані такими, що не відповідають Конституції.

Положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2423 в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24 грудня 2015 року № 911-VIII і положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213, визнані неконституційними, і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач як орган, якому делеговані повноваження щодо призначення і виплати пенсій до них, при зверненні позивача з заявою про перехід на пенсію по випадку втрати годувальника повинен був діяти відповідно до вимог ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року з наступними змінами.

Відповідно до частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993 року на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

З матеріалів справи вбачається, що дружина позивача, як на момент призначення довічного грошового утримання (31.12.2010 року), так і на момент смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) мала право на одержання пенсії державних службовців відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року.

Відповідно до частин 13 та 14 ст.37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 року у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Право на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім'ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач на момент звернення з заявою до пенсійного органу був непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника та відповідав вимогам вищезазначених норм ст. 37 Закону № 3723-XII.

Колегія суддів звертає увагу на те, що однією зі складових права на справедливий судовий розгляд (ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини) є принцип правової визначеності, за яким права особи мають бути чітко та повною мірою визначені законом, положення якого є зрозумілими та доступними до розуміння будь-якою особою.

З огляду на спірні правовідносини правова визначеність полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення по Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року N 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на певні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника.

Таким чином, розповсюдивши право на особу, похідним є і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржувана постанова прийнята відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області на постанову Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 червня 2017 року у справі № 236/1635/17 - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в місті Красний Лиман Донецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 вересня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 21 вересня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова