Справа № 415/4901/17
Суддя: Коваленко Н. В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 415/4901/17
Провадження № 2-а/415/185/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.17року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю:секретаря судового засідання ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лисичанську адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанську, Сєверодонецьку, Рубіжному лейтенанта поліції Іванова Романа Олександровича про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До лисичанського міського суду Луганської області звернувся позивач, ОСОБА_2, з адміністративним позовом до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанську, Сєверодонецьку, Рубіжному лейтенанта поліції Іванова Романа Олександровича про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що 14 серпня 2017 року, позивач рухався за кермом автомобіля марки «Volvo модель «ІМ912» державний номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Промислова в місті Сєверодонецьк Луганської області, на перехресті з рухом по колу, приблизно о 13 годин 15 хвилин. Позивач побачивши автомобіль поліції з характерними розпізнавальними знаками, значно зменшив швидкість руху що б пропустити поліцейське авто, оскільки поліцейський автомобіль рухався по колу, але поліцейські теж зменшили швидкість руху. Тоді позивач знову зменшив швидкість руху до швидкості пішоходу, а автомобіль поліцейський повністю зупинився. Після того як позивач переконався, що поліцейське авто зупинилось, позивач проїхав через перехрестя, оскільки відповідно до п. 15.1 Правил дорожнього руху зупинка транспортних засобів повинна здійснюватися у спеціально відведених місцях чи на узбіччі. Крім, того позивач значно зменшив швидкість руху для пропуску автомобіля поліції, але поліцейські повністю зупинилися на перехресті, чим грубо порушили п.15.9 правил дорожнього руху. Оскільки поліцейське авто стояло, позивач зробив логічний висновок що воно стоїть по службовим справам і вже потім продовжив рух. Після чого у відношенні позивача інспектором поліції винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст.. 122 КУпАП, накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. Відповідач не відібрав у позивача пояснення та не врахував того, що поліцейський автомобіль стояв, а не рухався, тому позивач не міг надати перевагу в русі автомобілю, який не рухається. Окрім того позивачу не було надано право на отримання правової допомоги, хоча він просив надати йому необхідний для цього час. На підставі викладеного, позивач просив визнати протиправними дії Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанську, Сєверодонецьку, Рубіжному лейтенанту поліції Іванова Романа Олександровича щодо притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за адміністративним правопорушенням за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Скасувати постанову серії БР №853228 від 14.08.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн.

Від відповідача через канцелярію суду надійшли письмові заперечення, в яких відповідач зазначив, що 14.08.2017 року о 13:15 годин по вул. Промислова, м. Сєверодонецьк, позивач рухаючись за кермом автомобіля «Vоlvо FM912», номерний знак НОМЕР_1, здійснив виїзд на перехрестя з організованим рухом по колу та не надав перевагу автомобілю TOYOTA PRIUS д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по колу, чим порушив ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух».У відношенні позивача було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. Позивачу повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Після чого роз'яснено його права передбачені ст.ст. 10, 63 Конституції України, ст.ст. 268, 307-309 КУпАП. Після ознайомлення позивача з відеозаписом правопорушення, відповідач запитав у позивача, чи бажає він заявити клопотання чи надати пояснення. Позивач клопотання не заявив, та сказав виносити постанову. Оцінивши всі наявні докази по справі у відповідності до ст. 252 КУпАП відповідач виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення. Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки Дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Оскільки ст.. 258 КУпАП в частині випадків коли протокол про адміністративне правопорушення не складається є чинною, тому відповідач мав право винести постанову про адміністративне правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, згідно розписки про одержання судової повістки про виклик до суду, яка міститься в матеріалах справи, в запереченнях наданих до суду зазначив про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши відомості про належне повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи, враховуючи положення ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що 14.08.2017 року інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанську, Сєверодонецьку, Рубіжному лейтенантом поліції Івановим Романом Олександровичем складено відносно ОСОБА_2 постанову серії БР№853228 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн. (а.с.6).

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 14.08.2017 року о 13:15 годин по вул. Промислова, м. Сєвєродонецьк, водій ОСОБА_2, рухаючись за кермом автомобіля «Vоlvо FM912», номерний знак НОМЕР_1, здійснив виїзд на перехрестя з організованим рухом по колу та не надав перевагу автомобілю TOYOTA PRIUS д.н.з. НОМЕР_2 який рухався по колу чим порушив ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух».

Позивач копію постанови про адміністративне правопорушення від 14.08.2017 серії БР№853228 отримав 14.08.2017 р., згідно особистого підпису на зазначеній постанові.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернулася до суду з позовом.

Перевіряючи вказані висновки відповідача, а відтак і прийняту на їх підставі спірну постанову, на відповідність вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, суд виходить з наступного.

Надаючи оцінку обґрунтованості та правомірності оскаржуваної постанови, суд зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів. Перевага в русі на перехрестях, де організовано круговий рух, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу. Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Суд зазначає, що 28 квітня 2017 року набув чинності Закон України від 4 квітня 2017 року № 1993-VIII «Про внесення змін до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» щодо пріоритетності транспортних засобів, які рухаються по колу, який змінює правила дорожнього руху щодо руху по колу, з якого слідує, зокрема, що «Перевага в русі на перехрестях, де організовано круговий рух, надається транспортним засобам, які вже рухаються по колу».

Як вбачається з оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 14.08.2017 року о 13 год. 15 хв. в м. Сєверодонецьк, вул. Промислова, керуючи автомобілем «Vоlvо FM912», номерний знак НОМЕР_1, здійснив виїзд на перехрестя з організованим рухом по колу та не надав перевагу автомобілю TOYOTA PRIUS д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по колу чим порушив ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух».

Позивач, в судовому засіданні пояснив, що побачивши поліцейський автомобіль, який рухався по колу, він значно зменшив швидкість руху, що б пропустити поліцейське авто, але поліцейське авто теж зменшило швидкість руху, після чого взагалі зупинилось. Переконавшись що поліцейське авто зупинилось, позивач продовжив рух.

При відтворенні в ході розгляду справи відеозапису (наявного в матеріалах справи DVD-R диск) здійсненого відповідачем за допомогою персональних відео реєстраторів на одязі поліцейських, події, що сталася 14.08.2017 року в м. Сєверодонецьку, вбачається, що інспектором патрульної поліції України було роз'яснено позивачу про те, що він рухаючись за кермом автомобіля здійснив виїзд на перехрестя з організованим рухом по колу та не надав перевагу автомобілю TOYOTA PRIUS д.н.з. НОМЕР_2, який рухався по колу, чим порушив ст. 41 ЗУ «Про дорожній рух». Позивач заперечував проти інкриміновано йому правопорушення. Вказував на те, що зменшив швидкість пропускаючи авто поліцейських, проте оскільки вони зупинилися він продовжив рух, оскільки вони зупинилися на іншій смузі дороги і він нікому не завожав. Крім того, позивач попросив надати йому час для отримання правової допомоги.

Самого факту правопорушення відео реєстратором на одязі поліцейських, вказаний відеозапис здійснений відповідачем за допомогою персональних відео реєстраторів на одязі поліцейських, не зафіксовано.

Отже, суд враховує пояснення позивача та відповідача.

Щодо відмови в наданні можливості користуватись послугами адвоката під час притягнення позивача до відповідальності, суд зазначає наступне:

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, у відповідності до ст. 245 КУпАП є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Стаття 268 КУпАП передбачає право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката.

Згідно зі ст. 271 КУпАП у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Згідно відеозапису, після зазначених подій, відповідачем було встановлено особу, що притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснено права, позивач виявив бажання скористатися правовю допомогою та зателефонувати захиснику, яке відповідач зрештою задовольнив. Незважаючи на це, відповідачем була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч 2. ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді 425 грн., у відсутності захисника позивача.

Таким чином, дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача слід визнати протиправними внаслідок порушення права останнього на захист.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх, належних та допустимих доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Відповідачем не доведено факту порушення позивачем Правил дорожнього руху та не спростовано доводи позивача щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Окремо суд зауважує, що виявлення відповідачем факту вчинення правопорушення шляхом безпосереднього спостереження (візуально) під час несення служби по охороні публічного порядку є суб'єктивним сприйняттям посадовою особою певних обставин і не може вважатися належним доказом в адміністративній справі, адже такими можуть бути лише пояснення сторін, третіх осіб та їхніх представників, показання свідків, письмові і речові докази, висновки експертів.

Також, суд зазначає, що в постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинні міститися відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, відповідно до наступних норм законодавства.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В порушення вищезазначених норм закону, надана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі , не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КАСУ).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (стаття 86 КАС України).

З урахуванням наведеного та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Статтею 171-2 КАС України передбачено, що рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Проте рішенням Конституційного суду України від 08.04.2015 року положення статті 171-2 КАС України визнано неконституційним. А тому, суд приходить до висновку, що постанова суду має бути оскаржена.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 11, 12, 69-71, 158-163, 171-2, 185, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанську, Сєверодонецьку, Рубіжному лейтенанта поліції Іванова Романа Олександровича про оскарження дій суб'єкта владних повноважень, скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправними дії Інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанську, Сєверодонецьку, Рубіжному лейтенант поліції Іванова Романа Олександровича, що до притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за адміністративним правопорушенням за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанову серії БР №853228 від 14.08.2017 року винесену поліцейським роти №1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Лисичанську, Сєверодонецьку, Рубіжному лейтенантом поліції Івановим Романом Олександровичем про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі щодо притягнення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн. - скасувати.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлений 18 вересня 2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко