Справа № 237/2710/17
Суддя: Сенаторов В. А.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа 237/2710/17
Номер провадження 2-а/237/74/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.17 року місто Курахове

Мар'їнський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Сенаторова В.А.

за участю:

секретаря Лахно Т.Г.

представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Марїнського районного суду Донецької області із позовом до Управління Пенсійного фонду України у Марїнському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії, якій просила суд: - визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області щодо невиплати ОСОБА_3 пенсії за віком з 01 березня 2016 року; - зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 з моменту припинення її виплати, тобто з 01 березня 2016 року.

Позивач стверджує, що у 2008 році здобула право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1, яке видане Пенсійним фондом України. З грудня 2014 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області, як отримувач пенсії. У березні 2016 року відповідач припинив виплату пенсії.

У судове засідання позивач не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У запереченнях, наданих на позов, та у своїх усних поясненнях представники відповідача проти позову заперечували, з огляду на відсутність правових підстав для проведення нарахування та виплати позивачеві пенсії. Зокрема, представник відповідача ОСОБА_1 зазначила, що управлінням Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області правомірно була припинена виплата пенсії позивачу з березня 2016 року, оскільки відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування № 30 від 12.10.2016, прийнято рішення припинити/відмовити у призначенні пенсії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у звязку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

Дослідивши доводи позивача та заперечення відповідача суд дійшов висновку, що правові відносини, які виникли між сторонами є публічно правовими, позов підлягає судовому розгляду за правилами адміністративного судочинства в Україні. У відповідності до ч. 4 ст. 183-2 КАС України, суд дійшов висновку, що цю адміністративну справу необхідно розглядати за загальними правилами КАС України.

Всебічно, об'єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновків, які наведені нижче.

За статтею 8 ОСОБА_4 України саме ОСОБА_4 України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі ОСОБА_4 України і повинні відповідати їй. ОСОБА_4 України є нормами прямої дії.

Статтею 46 ОСОБА_4 України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено підстави припинення виплати пенсії та визначено, що виплата пенсії припиняється або за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду, або за рішенням суду.

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_3, призначена пенсія за віком з 2008 року довічно. Ця обставина доведена Посвідченням № НОМЕР_1 серії ААД № 382701 від 26.11.2008 року, яке було видане Пенсійним фондом України (а.с.6) та не заперечується відповідачем. Позивач є внутрішньо переміщеною особою відповідно до довідки № НОМЕР_2 від 11.08.2016 року (а.с.10). Ці обставини не заперечується відповідачем.

Рішення УПФУ Мар'їнського району Донецької області про зупинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_3 відповідачем суду не надано. Представник ПФУ пояснила, що пенсію припинено позивачеві в наслідок того, що відповідно до витягу з протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування № 30 від 12.10.2016, прийнято рішення припинити/відмовити у призначенні пенсії ОСОБА_3, 16 серпня 1958 року у звязку з відсутністю за фактичним місцем проживання.

Згідно статті 19 ОСОБА_4 України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені ОСОБА_4 та законами України.

Відповідно до ст. 64 ОСОБА_4 України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених ОСОБА_4 України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Приймаючи рішення, суд виходить із того, що ані воєнний, ані надзвичайний стан в Україні та, зокрема, на території Донецької області не запроваджено.

Згідно з частиною 2 ст. 14 Закону України від 20 березня 2003 року № 638-IV «Про боротьбу з тероризмом» у районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян.

Статтею 1 Закону України від 02 вересня 2014 року № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням КМУ від 02.12.2015р. №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, у якій м. Донецьк Донецької області.

Відповідно до статті 92 ОСОБА_4 України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров'я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Ні Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003р., ні Законом України від 02.09.2014р. №1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ні будь-яким іншим Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади, або зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином у судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач, УПФУ Мар'їнського району Донецької області, не приймаючи рішення відповідно до ч.1 ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з березня 2016 р. зупинив виплату пенсії позивачу ОСОБА_3, доказів наявності судового рішення про зупинення виплати пенсії позивачу ОСОБА_3 сторонами суду не надано, жодним Законом України не встановлено обмежень права на отримання пенсійних виплат осіб, які проживають на території, яка не контролюється органами державної влади. Разом з тим, суд вважає недоведеною переконливими доказами ту обставину, що внутрішньо переміщена особа не проживає фактично за адресою: АДРЕСА_1.

Оцінюючи наявні у справі докази, суд виходить із того, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч.2 ст.71 КАС України).

Відповідач заперечує проти позову, але не надав жодного доказу на підтвердження того, що бездіяльність відповідача, щодо виконання своїх публічно-правових обовязків з нарахування і виплати у встановленні законом строки пенсії позивачеві, є обґрунтованою, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення про таку бездіяльність, є добросовісною, тобто не порушує прав особи. Також, суд переконаний, що дії відповідача, який допустив таку бездіяльність, не є і розсудливими, оскільки вони не були вчиненні після уважного вивчення усіх обставин що мають значення для прийняття рішення про припинення нарахування пенсії.

Відповідач не довів, що ним було обрано найкращій спосіб реалізації його повноважень, найкращій варіант поведінки з тим, щоб не завдавати шкоди особі, яка має право на пенсію за віком ще з 2008 року, з огляду на те, що ця пенсія є основним джерелом для реалізації особистих немайнових прав позивача, які забезпечують природне існування фізичної особи.

Відповідач не довів, що у процесі перевірки шляхом співставлення особистих даних позивача з інформацією, яка міститься у Єдиної інформаційної базі даних про внутрішньо переміщених осіб було дотримано права позивача знати про таку перевірку та приймати у ній участь. Судом переконливо встановлено, що позивач не був повідомлений про таку перевірку, ця обставина визнається відповідачем.

Бездіяльність відповідача порушує баланс між несприятливими наслідками для реалізації встановленого законом права позивача на пенсію за віком, реалізацією права на соціальний захист в сенсі ст.46 ОСОБА_4 України і цілями на які, врешті, спрямована була така бездіяльність відповідача. Оскільки, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, а сама людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме таким змістом такою спрямованістю повинні були би бути наповненні дії відповідача щодо позивача у спірних правовідносинах.

Відповідач не зміг довести, що він по відношенню до громадянки України ОСОБА_3 дотримався принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, а його бездіяльність не була наслідком тієї обставини, що позивач має зареєстроване місце проживання на території України у місті Донецьку.

Відповідач не діяв у відповідності до закону, зокрема - у відповідності до ст.3, ст. 46 ОСОБА_4 України, ст.49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», тобто з порушенням встановленого в Україні правового порядку (ч.2 ст.19 ОСОБА_4 України) .

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що порушене шляхом протиправної бездіяльності право позивача на отримання пенсії за віком підлягає відновленню шляхом поновлення нарахування та виплати ОСОБА_3 пенсії за період, починаючи з березня 2016 року.

Відповідно до ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 72, 94, 160 КАС України, ст. 8, 19, 46, 49, 64, 92 ОСОБА_4 України, ст. 49 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Марїнському районі Донецької області щодо невиплати ОСОБА_3 пенсії за віком з 01 березня 2016 року.

Зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Марїнському районі Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 з моменту припинення її виплати, тобто з 01 березня 2016 року.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області на користь держави судові витрати в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в Мар'їнському районі Донецької області.

Постанова набирає чинності після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення до Донецького апеляційного адміністративного суду через Мар'їнський районний суд Донецької області. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.А.Сенаторов

Дата документу 12.09.2017