Справа № 308/12694/16-а
Суддя: Шепетко І. О.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

-головуючого судді Шепетко І.О.,

-за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора СРПП № 1 Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії інспектора СРПП № 1 Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 267571 від 26.11.2016 року про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП та визнати зазначену постанову протиправною та скасувати її. Свої вимоги мотивував тим, що у постанові вказано, що 26.11.2016 року о 10 год. 50 хв. за населеним пунктом с. Підгорб гр. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак «АО7050АВ», не ввімкнув ближнє світло фар, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122-2 КУпАП. Із зазначеним позивач не погоджується, оскільки, по перше, згідно п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар. По друге, згідно з п. 1.10 ПДР України, населений пункт - забудована територія, в'їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48. Оскільки, від встановленого початку населеного пункту «Підгорб» знаку 5.45 «Початок населеного пункту» і протягом руху до місця зупинки знак 5.46 відсутній, то він рухався у межах населеного пункту і мав повне право не виконувати вимоги п. 9.8 ПДР України. По третє, інспектор поліції одразу після виявлення правопорушення виніс оскаржувану постанову, без надання часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечень, пояснень. По четверте, при накладенні стягнення, інспектором не було враховано обставини, визначені у ст. 33 КУпАП. По пяте, доказів вчинення правопорушення, зокрема відеозапису, інспектором на прохання надано не було, посилаючись на відсутність таких. По шосте, інспектором неправильно кваліфіковано діяння позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки таке підпадає під диспозицію ст. 125 КУпАП.

У судове засідання позивач не зявився, через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується відповідним повідомленням про вручення поштового відправлення. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

На підставі ч. 4 ст. 128 КАС України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_4 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ОСОБА_4 дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. ОСОБА_4 дорожнього руху, особи, які порушують ці ОСОБА_4, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п. 9.8 ПДР України, з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Судом встановлено, що 26.11.2016 інспектором СРПП № 1 Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 267571, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Зі змісту спірної постанови встановлено, що 26.11.2016 року о 10 год. 50 хв. за населеним пунктом с. Підгорб гр. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Hyundai Tucson», державний номерний знак «АО7050АВ», не ввімкнув ближнє світло фар, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122-2 КУпАП.

Відповідно до ч 2 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність за дане правопорушення настає у разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Отже, диспозиція наведеної правової норми передбачає притягнення до відповідальності водіїв транспортних засобів за порушення ними, зокрема, правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

За наведеного нормативного регулювання, суд вважає обґрунтованими доводи позивача з приводу того, що правопорушення, зафіксоване інспектором в оскаржуваній постанові, а саме рух поза межами населеного пункту із вимкненим ближнім світлом фар не може бути кваліфіковане за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки не є порушенням правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

При цьому, суд враховує, що санкцією за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП є накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів. Відповідно до спірної постанови, на позивача накладено штраф у розмірі 425 грн.

Водночас, статтею 125 КУпАП передбачено, що інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121 - 128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.

Таким чином, у межах спору судом встановлено, що відповідачем було неправильно кваліфіковано правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, що потягло за собою притягнення позивача до відповідальності, вид якої за таке порушення правил дорожнього руху не передбачений.

Відповідно до ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Як встановлено судом, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення стосовно позивача суб'єктом владних повноважень, в порушення вимог ст. 280 КУпАП не з'ясовані всі обставини, що підлягають з'ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення, не встановлено винність позивача у вчиненні порушення, належних доказів на підтвердження порушення позивачем ОСОБА_4 дорожнього руху.

Окрім того, позивач був позбавлений обєктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки не мав достатнього часу для підготовки до захисту, так як відповідачем, всупереч вимог чинного законодавства, винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності на місці вчинення правопорушення, а не за місцем його вчинення.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що доказів на підтвердження правомірності винесеної відносно позивача постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності відповідачем надано не було. Встановлені судом обставини вказують на те, що відповідач, при винесенні постанови про адміністративне правопорушення, діяв незаконно, тому позов підлягає задоволенню, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню як протиправна.

Відповідно до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України 21 вересня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено і підписано 25 вересня 2017 року.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 70, 71, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора СРПП № 1 Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БР № 267571 від 26.11.2016 року незаконними.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 267571 від 26.11.2016 року про притягненняОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати як протиправну.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5