Справа № 826/11123/16
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без фіксації судового процесу, в порядку ч. 1 ст. 41 КАС України апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

20 липня 2016 року Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві звернулась до суду з адміністративним позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про стягнення податкового боргу у розмірі 295 073,73 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Державна податкова інспекція у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідач, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а постанову суду слід залишити без змін, з наступних підстав.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України, без фіксації судового процесу.

Відповідно до положень ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі п.1 ч.1 ст. 198, ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Комунальне підприємство «Київтранспарксервіс» зареєстроване Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією 13.06.2007 №0025691 та взято на податковий облік до Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

У зв'язку з несплатою самостійно визначеного відповідачем грошового зобов'язання у податковій декларації збору за місце для паркування транспортних засобі від 10.05.2016 № у КП «Київтранспарксервіс» виникла заборгованість у розмірі 295 073,73 грн.

Оскільки податковий борг у сумі 295 073,73 грн., який є узгодженим самостійно платником податків не сплачений, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції всебічно, повно та об'єктивно розглянув справу, правильно встановив обставини справи, наданим доказам дав правильну правову оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідачем на час прийняття рішення судом першої інстанції вказаний у позові податковий борг було сплачено самостійно.

Колегія суддів погоджується з висновком першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Отже, вище зазначені суми грошового зобов'язання відповідача, відповідно до положень п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України є узгодженими.

Відповідно до підпункту 14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, «грошове зобов'язання платника податків» - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пп. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України.

Пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції КП «Київтранспарксервіс» було надано суду докази самостійного погашення заборгованості зі сплати збору за місце для паркування транспортних засобі, що підтверджується платіжними дорученнями від 18.07.2016 №195, від 26.07.2016 №271, від 26.07.2016 №270, , від 26.07.2016 №262 на загальну суму 350 000,00 грн. (а.с.32-35).

Враховуючи те, що заборгованість у розмірі 295 073,73 грн. погашена відповідачем в повному обсязі, тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.87.9 ст. 89 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього кодексу або за рішенням суду у випадках передбачених законом.

Таким чином, податковий борг, з метою стягнення якого позивач звернувся до суду, погашений відповідачем повністю, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог податкового органу, з огляду на те, що згідно наданих суду КП «Київтранспарксервіс» платіжних доручень вказаний у позові податковий борг у розмірі 295 073,73 грн. був самостійно погашений відповідачем.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, податковим агентом, або представником платника податку.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Посилання апелянта на те, що на момент звернення з позовом до суду податковий борг не був погашений підприємством, а тому рішення суду першої інстанції є незаконним, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначені посилання є безпідставними та необґрунтованими. Більше того перший платіж спрямований на погашення боргу було здійснено 18.07.2016 на суму 100 000 грн.(а.с. 34), тобто до подання податковою інспекцією позову.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження в суді першої інстанції та не знайшли свого належного підтвердження. В порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України позивач не довів ті обставини, на яких ґрунтувались його вимоги, разом з цим відповідач надав докази правомірності та обґрунтованості своїх дій.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 202 - 204 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Доводи, викладені заявниками в апеляційних скаргах були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 8-11, 160, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст ухвали виготовлено 20 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Земляна Г.В.

Судді: Сорочко Є.О.

Лічевецький І.О.