Справа № 821/557/17
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 821/557/17

Категорія: 10.1 Головуючий в 1 інстанції: Кузьменко Н.А.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Домусчі С.Д.,

- Кравець О.О.,

за участю: секретар судового засідання - Курманова І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила: скасувати податкові повідомлення-рішення №№ , від 30.01.2017 року; скасувати рішення № від 30.01.2017 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску; скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 30.01.2017 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року заявлений позов задоволено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям по справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, наголошуючи на порушенні судом першої інстанції, зокрема, норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу від 23.11.2016 року № 922, повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки від 23.11.2016 року №723/21-03-13-05, посадовою особою відповідача 07.12.2016 року (в акті перевірки зазначено 05 листопада 2016 року) проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 року по 31.12.2014 року, за результатами якої складено акт від 16.12.2016 року № 889/21-03-13-05/НОМЕР_4.

У висновках акту перевірки зазначено, що встановлено порушення: ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - занижено суму єдиного внеску з чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період на суму 7269,62 грн.; п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України - відсутня книга доходів і витрат за перевіряє мий період; пп. 164.13 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України - занижено загальний оподатковуваний дохід за 2013 рік на суму 22559 грн., отриманий від контрагентів ПП Фірма «УКР-Маркет», ПП «Югспецохрана», ТОВ «Ніколаос», Херсонської міської благодійної організації, що призвело до донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі 3142,38 грн.

На підставі акту перевірки, відповідачем прийнято: податкове повідомлення-рішення форми «Р», яким за порушення пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 3927,98 грн.; податкове повідомлення-рішення форми «ПС», яким за порушення п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в розмірі 510 грн.; рішення про застосування штрафних фінансових санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 726,96 грн.; вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-001841305 від 30.01.2017 року на суму 7269,62 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями та вимогою, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірне питання та задовольняючи заявлені позивачем вимоги, суд першої інстанції послався на недотримання відповідачем підстав для проведення перевірка позивача, а також недоведеність відповідачем належними і допустимими доказами факту отримання позивачем доходу у 2013 році від контрагентів ПП Фірма «УКР-Маркет», ПП «Югспецохрана», ТОВ «Ніколаос», Херсонської міської благодійної організації.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на викладене.

Згідно п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до вимог пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначає ст. 79 Податкового кодексу України.

Так, згідно вимог п.п. 79.1, 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

З наведеного вбачається, що Податковим кодексом України встановлений чіткий порядок проведення документальних невиїзних перевірок, а також обставини, за наявності яких, такі перевірки можуть бути проведенні.

Зі змісту наказу про проведення перевірки позивача та акту, складеного за її результатами, вбачається, що підставою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 відповідач визначив пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Разом з тим, згідно пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 10 робочих днів з дня отримання запиту.

Таким чином, згідно наведених положень Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка може бути проведена за одночасної наявності таких умов: виявлення недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; належного складення податковим органом і направлення на адресу платника податків обов'язкового письмового запиту; фактичного отримання платником податків такого запиту; ненадання платником податків до податкового органу письмових пояснень та документальних підтверджень на такий запит протягом 10 робочих днів з дня його отримання.

Проте, наказ про призначення перевірки позивача не містить будь-якої інформації щодо виявлення відповідачем недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях позивача, за який період тощо.

Більш того, як встановлено судом першої інстанції, підтверджено під час апеляційного розгляду та не заперечується апелянтом, обов'язковий запит на адресу позивача не направлявся.

Таким чином, вбачається, що відповідач, призначаючи та проводячи перевірку позивача згідно пп. 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, не дотримав обов'язкових умов, за наявності яких така перевірка могла бути призначена та проведена за цією статтею ПК України.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що невиконання відповідачем вимог ст.ст. 78, 79 Податкового кодексу України, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду України при вирішенні спорів цієї категорії була неодноразово викладена, зокрема, у постановах від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14 та від 16 лютого 2016 року у справі № 826/12651/14.

Також, вирішуючи спірне питання, колегія суддів зазначає, що підставою для виставлення позивачу оскаржуваних рішень та вимоги стали встановлені відповідачем обставини щодо отримання позивачем доходу у 2013 році від контрагентів ПП Фірма «УКР-Маркет», ПП «Югспецохрана», ТОВ «Ніколаос», Херсонської міської благодійної організації.

При цьому, як на підтвердження вказаних обставин, відповідач послався лише на витяг з бази даних ДРФО.

Проте, як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідно до ст. 1087 Цивільного кодексу України, Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Національного банку України від 15.12.2004 року № 637, розрахунки між юридичними особами, а також розрахунки за участю фізичних осіб, пов'язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, провадяться в безготівковій формі. Якщо інше не встановлено законом, то розрахунки між зазначеними особами можуть здійснюватися і готівкою. Граничні суми розрахунків готівкою для фізичних та юридичних осіб, а також для фізичних осіб - підприємців встановлюються Національним банком України.

Розрахунковий документ, відповідно до зазначеного Положення, це документ встановлених форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», і зареєстрований у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

В матеріалах справи відсутні будь-які розрахункові документи, які б прямо свідчили, що позивач отримав дохід у 2013 році.

Посилання відповідача на витяг з бази даних, як на доказ отримання позивачем доходу в 2013 році, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно визнані безпідставними, оскільки відповідно до частини 4 статі 70 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як було зазначено вище, єдиним належним доказом підтвердження здійснення оплати за виконання господарської операції є розрахунковий документ.

Проте, на підтвердження своєї позиції, податковий орган не надав таких відомостей відносно контрагентів позивача.

Більш того, відомості бази даних, на які посилається відповідач, як на доказ отримання позивачем доходу в 2013 році, спростовуються даними довідки ПАТ «Банк Національний кредит» № 60.1-11/145 від 14.04.2014 року, за якою рух коштів по рахунку № НОМЕР_5 (поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 зазначений в п. 1.8 розділу І акту перевірки) за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року склад 0,00 грн.

Крім того, судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що в акті перевірки зазначено про відсутність порушень при зберіганні позивачем первинних документів, отже такі первинні документи необхідно було врахувати при проведенні перевірки, чого зроблено не було.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не доведено належними і допустимими доказами факт отримання позивачем доходу у 2013 році від контрагентів ПП Фірма «УКР-Марке», ПП «Югспецохрана», ТОВ «Ніколаос», Херсонської міської благодійної організації.

На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про протиправність оскаржуваних рішень та вимоги, та наявність підстав для їх скасування.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. В поданій апеляційній скарзі апелянт наводить висновки акту оскаржуваної перевірки, яким, як встановлено колегією суддів, судом першої інстанції надано належну оцінку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції обґрунтовані та відповідають чинному законодавству, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують, колегія суддів, на підставі ст. 200 КАС України, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року - залишити без задоволення.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу (недоїмки) - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів після набрання законної сили безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець