Справа № 826/5842/15
Суддя: Ганечко О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: №826/5842/15 Головуючий у 1-й інстанції: Келеберда В.І. Суддя-доповідач: Ганечко О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Ганечко О.М.

суддів: Коротких А.Ю., Літвіної Н.М.,

за участю секретаря: Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2017 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генеральної прокуратури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Військова прокуратура Південного регіону України про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу Генерального прокурора України №206 к від 23.03.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади військового прокурора Південного регіону України, у зв'язку з припиненням трудового договору за п. 7-2 ст. 36 Кодексу законів про працю України; поновлення позивача на попередній займаній посаді з 23 березня 2015 року, та зобов'язання Генерального прокурора України вчинити дії щодо виключення даних відносно позивача з Єдиного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.05.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015, зупинено провадження у справі №826/5842/15 до вирішення Конституційним Судом України подання сорока семи народних депутатів України від 20.01.2015 р. щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ч. 3 і 6 статті 1; ч. 1, 2, 3, 4, і 8 статті 3, п. 2 ч. 5 статті 5; п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про очищення влади".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.08.2015 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на вищевказані ухвали.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.10.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17.12.2015, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про відновлення провадження у справі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.01.2016 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на вищевказані ухвали.

27.07.2017 позивачем повторно подано клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2017 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про відновлення провадження у справі.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апелянт в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, та просив її задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи до судового засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з'явились, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду скасувати, з наступних підстав.

Оскільки оскаржений наказ прийнятий відповідно до Закону України "Про очищення влади", суди виходили з необхідності зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України подання щодо конституційності наведених вище положень Закону України "Про очищення влади" Конституції України.

Апелянт, обґрунтовує свою позицію тим, що він не посилається на неконституційність норм вказаного Закону, та водночас зазначає, що підставою для звернення з вказаним позовом до суду є відсутність норми в Законі України "Про очищення влади", яка могла бути застосована щодо нього.

Положення статті 156 КАС України регулюють питання зупинення провадження у справі.

Так, у пункті 3 частини першої цієї статті передбачено, що суд зупиняє провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Рішення про зупинення провадження у справі суд першої інстанції мотивував тим, що допоки Конституційний Суд України не розгляне конституційні подання Верховного Суду України і 47 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України окремих положень Закону України "Про очищення влади" №1682-VII, неможливо розглянути спір за заявленими вимогами, оскільки висновки рішення суду конституційної юрисдикції матимуть значення для захисту конституційних прав і свобод позивача.

Проте з такими мотивами зупинення провадження у справі погодитися не можна, оскільки, позивач у своїй позовній заяві вказує на відсутність норми в Законі України "Про очищення влади", яка могла бути застосована щодо нього, та з огляду на те, що позивач не займав посад, визначених у ст. 3 вказаного Закону, відповідно зазначені Законом заборони не поширюються на останнього.

Водночас, обставини, покладені в основу обґрунтування позову, як видно з їх характеру, мають індивідуальний характер, стосуються дій і рішень відповідача, які позивач із посиланням на конкретні норми права розцінює неправильними і вважає такими, що призвели до порушення його прав і свобод.

В оскарженій ухвалі не мотивований зв'язок між очікуваними висновками рішення суду конституційної юрисдикції за наслідками розгляду згаданих вище конституційних подань та предметом спору; не конкретизовано, чому з огляду на характер заявлених вимог неможливо розглянути справу без попереднього розгляду справи в порядку конституційного судочинства.

Вказана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 04.07.2017 (справа №21-2743а16).

Крім того, межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до надмірного перевищення розумного строку розгляду справи.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмету позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Відтак, у зв'язку з тривалим розглядом справи судом, може бути порушене право заявника на законне сподівання щодо відновлення порушених, на його думку, прав, в актуальний для заявника час.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з огляду на недоведеність необхідності зупинення провадження у даній справі, та з метою забезпечення розгляду справи у межах розумного строку та реалізації права особи на доступ до правосуддя, оскаржувана ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2017 підлягає скасуванню.

Справа переглядається колегією суддів в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ст. 195 КАС України.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі від 01.08.2017, та є підставою для її скасування.

За таких обставин, у відповідності до ст.202 КАС України, апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 186, 195, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.08.2017 - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді:

Головуючий суддя Ганечко О.М.

Судді: Літвіна Н. М.

Коротких А. Ю.