Справа № 813/4498/16
Суддя: Яворський Іван Олександрович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8809/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Яворського І.О.

суддів: Кухтея Р.В., Носа С.П.

секретаря судового засідання Сідельник Г.М.

з участю осіб:

позивача по справі: представника ОСОБА_1

відповідача по справі: не з'явився

заявника апеляційної скарги: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_3 у грудні 2016 року звернувся з позовом в суд до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області і просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оформлене у формі листа «Про розгляд клопотання» за №Ш-17112/0-8196/6-16 від 20 грудня 2016 року про відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,9999 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області за межами населеного пункту; зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,9999 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області за межами населеного пункту.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що вичерпний перелік підстав відмови встановлений статтею 118 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України). Названим переліком не передбачено підстави для відмови як надання заперечень (непогодження) органом місцевого самоврядування щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для особистого селянського господарства.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі №813/4498/16 адміністративний позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оформлене у формі листа «Про розгляд клопотання» за №Ш-17112/0-8196/6-16 від 20 грудня 2016 року про відмову у наданні ОСОБА_3 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,9999 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області за межами населеного пункту. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 08.12.2016 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,9999 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області за межами населеного пункту. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Домажирською сільською радою Яворівського району Львівської області подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі №813/4498/16 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін. При цьому колегія суддів виходить з наступних міркувань.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області із клопотанням від 08.12.2016 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 1,9999 гектара для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області за межами населеного пункту.

Головне управління Держгеокадастру України у Львівській області листом №Ш-17112/0-8196/6-16 від 20.12.2016 року відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, з причин відсутності погодження Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства. Крім цього повідомило, що відповідно до рішень колегії Держземагенства України від 14.10.2014 року, які введені в дію наказом Держземагенства від 15.10.2014 року № 328 щодо виконання доручення Віце-прем'єр-міністра - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_4 від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14, необхідною умовою для прийняття рішення є висловлення позиції про можливість надання такої земельної ділянки з боку органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Слід зазначити, що оскільки спірна земельна ділянка належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, то розгляд питання про надання дозволу чи відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки у власність віднесено до компетенції Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

Відповідно до доручення Віце-прем'єр-міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України ОСОБА_4 від 08.10.2014 року № 37732/0/1-14 Держземагентство України зобов'язано забезпечити обов'язкове направлення на розгляд до місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

На виконання даного доручення відповідно наказом Держземагентства України №328 від 15.10.2014 року введено в дію рішення колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року, у відповідності до якого начальники головних управлінь Держземагентства в областях, м. Києві за зверненнями юридичних та фізичних осіб щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які не перебувають у їхньому користуванні, що надходитимуть з 15.10.2014 року, забезпечують обов'язкове направлення на розгляд місцевих рад питань щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності на етапі надання згоди на розроблення відповідної документації із землеустрою.

Колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що посилання відповідача у своїй відмові саме на положення наказу Держземагентства України № 328 від 15.10.2014 року є помилковим, оскільки перелік законних підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Підстава для відмови, яка була зазначена відповідачем, нормами Земельного Кодексу України не передбачена.

Оцінюючи позовну вимогу про зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки суд зазначає таке.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Так, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибори на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Так, відповідно до пункту 10.3 Постанови Пленуму ВАСУ від 20.05.2013 року у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Таким чином, вказана позовна вимога є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відтак, суд першої інстанції вірно визначився щодо необхідності зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 08.12.2016 року щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства.

Аналогічна правова позиція висловлена і Вищим адміністративним судом України в справі К/800/33791/15 від 19 травня 2016 року.

З огляду на наведене, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.3 ст.160, ст.195, ст.196, п.1 ч.1 ст.198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.206, ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року у справі №813/4498/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі, відповідно до ч.3 ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. О. Яворський
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос

Повний текст виготовлено 22.09.2017 року