Справа № 808/1846/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року о 09 год. 32 хв.Справа № 808/1846/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (довіреність б/н від 14.03.2017)

представника відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №27 від 20.04.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України (далі позивач, Інститут олійних культур) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо витребування документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель в Інституті олійних культур Національної академії аграрних наук України листом за вих.8-0.41-214/90-17 від 29.05.2017 та дії щодо здійснення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у постійному користуванні Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (, 70417, Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Інститутська, б. 1).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 09 червня 2017 року до Інституту олійних культур від ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області надійшло клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель. Зазначає, що у вказаному листі відповідачем було зазначено, що документи необхідно надати до 16.00 02.06.2017, проте, вказаний лист надійшов до позивача лише 09.06.2017, що з обєктивних підстав унеможливило подання документів у строк встановлений відповідачем. Крім того, позивач зазначає, що в отриманому клопотання відповідач зазначив, що запитувані документи необхідні відповідачу для проведення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у постійному користуванні Інституту олійних культур. Проте, відповідачем не було враховано, що Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до 31.12.2017 встановлено мораторій на проведення заходів державного нагляду. У звязку із чим, на думку позивача, відповідач не мав підстав для витребування документів.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти позову заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що відповідачем у в порядку встановленому чинним законодавством України складено та направлено відповідачу клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель. Вказує на те, що клопотання було направлено на адресу позивача 31.05.2017, проте, надійшло із запізненням з незалежних від відповідача причин. Зазначає, що дата подання документів зазначена у клопотанні була зазначена орієнтовно та у разі якщо позивач отримав клопотання невчасно, він мав право подати такі документи у 30-денний строк після отримання клопотання. Також, відповідач вказує на те, що дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на дані правовідносини не розповсюджується, оскільки направлення клопотання здійснювалось у відповідності до приписів Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», а не Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Крім того, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що клопотання про надання документів за своєю правовою природою не є рішенням субєкта владних повноважень, в розумінні статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не жодним чином не порушує права та законні інтереси позивача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що 09 червня 2017 року позивачем отримано від Управління контролю за використанням та охороною земель Держгеокадастру клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель №8-0.41-214/90-17 від 29.05.2017 (а.с.12-14, далі за текстом Клопотання,).

У вказаному Клопотанні відповідачем зазначено перелік документів, який Інституту олійних культур необхідно було направити поштою до відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області до 16.00 02 червня 2017 року.

Також, у вищевказаному Клопотанні було зазначено, що документи (матеріали, інформація), необхідна для здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Не погодившись із діями відповідача щодо направлення на адресу Інституту олійних культур Клопотання, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи встановлено, що 29.05.2017 Управлінням контролю за використанням та охорони земель, на виконання дорученням Департаменту контролю за використанням та охороною земель від 24.04.2017 за №22-25-6-19-419/68-47 та з метою здійснення перевірки дотримання вимог земельного законодавства під час використання земель сільськогосподарського призначення державної власності, які перебувають у постійному користуванні Інституту олійних культур, на адресу позивача направлено Клопотання за №8-0.41-214/90-17, яке отримано позивачем 09.06.2017.

Суд зазначає, що Закон України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 №963-IV визначає правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля (далі Закон №963).

Відповідно до приписів статті 1 Закону №963 охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно ч.1 ст.5 Закону №963 державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Пунктом «в» частини 1 статті 6 Закону №963 передбачено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, належать: одержання в установленому законодавством порядку від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, власників і користувачів, у тому числі орендарів, земельних ділянок документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для виконання покладених на нього завдань.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 (далі Положення №15), Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Згідно абзацу 5 пункту 5-1 Положення №15 посадові особи Держгеокадастру та його територіальних органів, які є державними інспекторами у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, в межах своїх повноважень мають право, серед іншого отримувати в установленому законодавством порядку від центральних та місцевих органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності документи, матеріали та іншу інформацію, необхідну для виконання покладених на Держгеокадастр завдань.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 27.12.2016 №353 «Про організаційні заходи із здійснення функцій державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів територіальними органами Держгеокадастру», відповідно до пункту 52 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 р. № 1242, з метою забезпечення здійснення функцій державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів територіальними органами Держгеокадастру, пунктом 1.1 якого затверджено бланк клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель, згідно з додатком 2, а також наказано передбачити в посадових інструкціях державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель право підписувати документи на бланках, зазначених у підпунктах 2-5 підпункту 1.1. пункту 1 цього наказу.

З матеріалів справи судом встановлено, що Клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель №8-0.41-214/90-17 від 29.05.2017, відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів та у встановленому порядку підписано головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області ОСОБА_3

Щодо посилань позивача на те, що клопотання було отримано Інститутом олійних культур 09.06.2017, а документи необхідно було подати до 02.06.2017, суд зазначає, що така обставина може бути підставою для не подання документів у визначений строк, оскільки він був пропущений з незалежних від позивача підстав, проте, отримання позивачем клопотання із запізненням не може бути підставою для визнання протиправними дій субєкта владних повноважень зі складання та направлення відповідного клопотання, у разі якщо відповідне клопотання прийнято з додержанням вимог чинного законодавства.

Стосовно посилань позивача на те, що Законом України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» до 31.12.2017 встановлено мораторій на проведення заходів державного нагляду, суд зазначає наступне.

Згідно Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877) останній визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до статті 1 Закону №877 державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ч.4 ст.2 Закону №877 заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

А відповідно до статті 4 Закону №963 об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що саме норми Закону №963 розповсюджуються на спірні правовідносини, а посилання позивача на Закон України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть бути оскарженні будь-які рішення (нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність субєкта владних повноважень, проте, задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги про визнання протиправними рішень субєктів владних повноважень, які породжують безпосередні права та обовязки для позивача та порушують його законні права та інтереси.

Суд враховує, що направлення клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель є способом реалізації покладених законодавством на органи Держгеокадастру владних управлінських функцій у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за використанням та охороною земель.

Аналіз вищенаведеного надає підстав для висновку про те, що клопотання, яке направлене відповідачем на виконання покладених на нього повноважень не створює, не змінює та не припиняє для позивача прав й обов'язків у сфері використання та охорони земель, зокрема не встановлює факту вчинення порушення законодавства та не передбачає застосування негативних наслідків (юридичної відповідальності).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 94, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко