Справа № 335/6337/17
Суддя: Соболєва І. П.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/6337/17 2-а/335/294/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 вересня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря судового засідання Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2017 року до суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач, пенсійний фонд), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 10/к-9 від 19.04.2017 року про відмову у перерахунку позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми заробітку відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ;

- зобов'язати відповідача перерахувати призначену позивачу пенсію за вислугу років в розмірі 90% від суми заробітку з 01.09.2016 року та виплачувати позивачу пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ у розмірі 90% від суми заробітної плати на підставі довідок прокуратури Запорізької області від 17.08.2016 року № 11-492вих.-16, від 29.08.2016 року № 18-656вих.-16, № 18-655 вих-16, № 18-654 вих-16, з наступним проведенням перерахунку пенсії, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію, без обмеження її максимального розміру та оподаткування;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

У позові вказує, що з лютого 2017 року йому було призначено пенсію з 01.09.2016 року за вислугою років, на підставі постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року у справі №335/11897/16-а. 05.04.2017 року він звернувся до відповідача з заявою про перерахунок його пенсії у відповідності до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, з урахуванням розміру його заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Запорізької області із розрахунку 90% від середнього заробітку, без обмеження виплати пенсії максимальним розміром. На що відповідач надав йому лист-відповідь №10/К-9 від 19.04.2017 року, яким відмовив в перерахунку пенсії за вислугу років, мотивуючи тим, що відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" не передбачено призначення пенсії у розмірі 90% від суми заробітної плати. Вважає, таку відмову відповідача протиправною.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Ухвалою суду від 29.05.2017 року відкрито скорочене провадження у справі.

12.06.2017 року від відповідача надійшли заперечення на адміністративний позов за змістом яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У запереченнях зазначає, що позивачу відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213 від 02.03.2015 року, у зв'язку з неприйняттям до 01.06.2015 року закону щодо призначення спеціальних пенсій на загальних підставах, з 01.06.2015 року були скасовані норми щодо пенсійного забезпечення працівників прокуратури, у зв'язку з чим раніше призначенні пенсії відповідно до Закону України "Про прокуратуру" не перераховуються. Також УПФУ зазначило, згідно з ч. 2 ст. 86 чинного Закону України "Про прокуратуру" №1697-VІІ передбачено, що пенсія призначається у розмірі 60% від заробітної плати, тому відсутні законні підстави для проведення перерахунку пенсії та застосування показника 90% від заробітної плати. Разом із тим, за приписами ч.1 ст.2 Закону України "Про заходи щодо законного забезпечення реформування пенсійної системи" максимальний розмір пенсії, призначених (перерахованих) відповідно до ... Закону України "Про прокуратуру" не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Крім того, 12.06.2017 року відповідачем подано до суду клопотання про розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 19.06.2017 року, справу призначено до розгляду за загальними правилами КАС України.

Позивач, представник відповідача у судове засідання не з'явилися, надали до суду клопотання по розгляд справи без участі позивача, та уповноваженого представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Позивач - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Диплому спеціаліста серії АР №10589054 від 30.06.1998 року закінчив у 1998 році Запорізький державний університет і отримав повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство" та здобув кваліфікацію юриста. З копії трудової книжки позивача та архівної довідки від 16.08.2016 року № 24-12/71, також вбачається, що з 01.09.1993 року по 30.06.1998 року позивач проходив навчання в вищезазначеному закладі, тобто позивач навчався 4 роки 10 місяців.

За відомостями, внесеними до трудової книжки, ОСОБА_1:

- з 08.04.1998 року призначений стажистом прокуратури Ленінського району м. Запоріжжя;

- з 04.01.1999 року для подальшого проходження стажування переведений на вакантну посаду помічника прокурора Ленінського району м. Запоріжжя;

- з 09.03.1999 року призначений на посаду помічника прокурора Ленінського району м. Запоріжжя;

- з 01.11.2001 року призначений старшим помічником прокурора цього району;

- з 11.03.2002 року призначений прокурором відділу нагляду за виконанням законів спецпідрозділами та іншими державними органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю і корупцією;

- з 26.07.2004 року призначений на посаду старшого прокурора відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими установами, які ведуть боротьбу з організованою злочинність управління нагляду за додержанням законів органами, які провадять оперативну розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство прокуратури області;

- з 27.01.2006 року призначений на посаду помічника прокурора Заводського району м. Запоріжжя;

- з 17.04.2006 року призначений на посаду прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури слідчого управління прокуратури області;

- з 21.06.2006 року призначений на посаду помічника прокурора Ленінського району м. Запоріжжя, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника;

- з 27.07.2006 року призначений на посаду помічника прокурора Заводського району м. Запоріжжя, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника;

- з 15.09.2008 року призначений на постійну посаду помічника прокурора Заводського району м. Запоріжжя;

- з 27.10.2011 року призначений на посаду помічника прокурора Шевченківського району м. Запоріжжя;

- 12.06.2012 року призначений прокурором прокуратури Шевченківського району м. Запоріжжя;

- 14.08.2014 року призначений на посаду прокурора прокуратури Новомиколаївського району;

- з 15.12.2015 року призначений на посаду прокурора Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника;

- з 21.11.2016 року призначений на посаду прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3, тимчасово, на період відпустки по догляду за дитиною іншого працівника;

- з 21.04.2017 року звільнений з посади та з органів прокуратури Запорізької області за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію.

Також відповідно до трудової книжки та довідки прокуратури Запорізької області від 17.08.2016 року №11-492вих.-16, яка видана прокурору Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1, останній має загальний стаж роботи станом на 17.08.2016 року 20 років 09 місяців 08 днів, з них:

- половина строку навчанні в вузі - 02 роки 04 місяці 29 днів;

- робота на прокурорсько-слідчих посадах - 18 років 04 місяці 09 днів.

01.09.2016 року позивач звернувся до УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя (правонаступником якого є позивач) з заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" (в редакції Закону №1789-ХІІ) в розмірі 90 відсотків від заробітку.

Листом №255/к-9 від 14.09.2016 року пенсійний фонд відмовив в призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесенні змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року №213 у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах, з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України "Про прокуратуру".

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року у справі № 335/11897/16-а (за позовом ОСОБА_1 до УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії) позов задоволено частково:

- визнано протиправною відмову УПФУ в Вознесенівському районі м. Запоріжжя в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", викладену в листі від 14.09.2016 року № 255/к-9;

- зобов'язано УПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.09.2016 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру", з урахуванням викладених висновків суду;

- в іншій частині позову відмовлено та здійснено розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована тим, що "...позивач звернувся до відповідача із заявою щодо призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» 1 вересня 2016 року, тобто вже під час дії Закону № 1697, а тому колегія суддів вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії з посиланням на положення Закону № 213, у зв'язку з чим вказана відмова є протиправною.

Щодо зобов'язання відповідача призначити позивачу таку пенсію колегія суддів вважає, що судом першої інстанції передчасно без наявності спору в цій частині прийнято рішення про задоволення позову, оскільки відповідачем відмовлено позивачу у призначенні пенсії не у зв'язку з недостатністю стажу роботи, а у зв'язку з відсутністю в Україні системи спецпенсій.

При цьому питання наявності у позивача достатнього стажу для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1697, або набуття права на пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» № 1789 під час дії останнього до втрати ним чинності, предметом розгляду та дослідження органом ПФУ не було, у зв'язку з чим суд не може підміняти собою компетентний орган в питанні обчислення стажу позивача та самостійно обчислювати цей стаж без наявності на даному етапі спору про це, оскільки зазначене буде втручанням в діяльність органу державної влади, до компетенції якого ці повноваження безпосередньо відносяться...".

Згідно довідки УПФУ у Вознесенівському районі м. Запоріжжя від 22.02.2017 року № 814400, ОСОБА_3 перебуває на обліку та отримує пенсію за вислугу років з 01.09.2016 року.

05.04.2017 року позивач звернувся до пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії на підставі Закону України "Про прокуратуру" № 1789 у розмірі 90% від суми заробітку, що становить 9 624 гривні.

Листом від 19.04.2017 року пенсійний фонд повідомив, що згідно рішення у справі № 335/11897/16-а, позивачу призначено пенсію за вислугу років у відповідності до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789 від 05.11.1991 року із страхового стажу 23 роки, з якого стаж роботи на посадах, які дають право на цей вид пенсії становить 18 років 4 місяці 23 дні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Частиною 1 статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-XII, передбачалося, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугою років незалежно від віку. Пенсія призначається у розмірі 80% від суми їхньої місячної заробітної плати, до котрої включається всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90% місячного заробітку. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок пенсії проводиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VІІ, у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про Національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

Згідно зі ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно з частиною першою ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

А відповідно до частини першої ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, першим принципом здійснення правосуддя в адміністративних судах є саме верховенство права, яким, як зазначено частиною першою ст. 8 цього Кодексу, керується суд при вирішенні справи та згідно з яким, зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, звуження та обмеження змісту й обсягу конституційних прав шляхом прийняття нових Законів або внесення змін до чинних Законів відповідно до ст. 22 Конституції України не допускається.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у Рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Отже, суд дійшов висновку, що право позивача на перерахунок пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе Державою зобов'язань, у зв'язку з чим має застосовуватись законодавство, що було чинним на момент виникнення спірних правовідносин - призначення Позивачу пенсії, тому як він відпрацював в органах прокуратури необхідний для її отримання час і сподівався що його право на її перерахунок в подальшому гарантовано Державою.

Крім того, як вбачається з п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2002 у справі за конституційними поданнями 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 58, 60 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік» та Верховного суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пунктів 2, 3,4, 5, 8, 9 частини першої статті 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2001 рік» і підпункту 1 пункту 1 Закону України «Про деякі заходи щодо економії бюджетних коштів» (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій) від 20 березня 2002 року №1-15/2002, Конституційним Судом України у мотивувальній частині Рішення у справі за конституційними поданнями Міністерства внутрішніх справ України і Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини сьомої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 зазначено, що "служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов'язані з постійним ризиком для життя і здоров'я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п'ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов'язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей". Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо. Конституційним Судом України зазначено, що багато таких "пільг", встановлених Законами України "Про міліцію", "Про прокуратуру" тощо, є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності окремих категорій громадян, ефективного функціонування відповідних органів.

У зв'язку з наведеним, суд дійшов висновку, що перерахунок пенсії позивача має здійснюватись Відповідачем за чинною на час призначення йому пенсії редакцією Закону №1789-XII, а не на час виникнення обставин для її перерахунку, у зв'язку з чим дії Відповідача щодо відмови йому у зазначеному є протиправними.

Згідно з частиною другою ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, вимоги якої Відповідачем не виконано.

Відповідно до п. 29 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII (надалі Закон № 911-VIII), у Законі України «Про прокуратуру» абзац шостий частини п'ятнадцятої статті 86 доповнено реченням такого змісту: «Тимчасово, у період з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

У відповідності до частини вісімнадцятої ст. 50-1 Закону №1789-XII, в чинній на час виникнення права Позивача на призначення пенсії, призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи

Суд звертає увагу, що позивач звернувся до пенсійного фонду за призначенням пенсії 01.09.2016 року, зазначена заява була виконана лише у лютому 2017 року, а 05.04.2017 року позивач звернувся до пенсійного фонду з заявою про перерахунок йому пенсії відповідно до вимог законодавства, проте 19.04.2017 року відповідач відмовив йому у задоволенні заяви, тому 26.05.2017 року позивач оскаржив вказану відмову пенсійного фонду в суді.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 01 березня 2016 року №21-3397а15 у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку Волинської області про визнання Рішення протиправним та зобов'язання вчинити дії, зокрема, у зв'язку з обмеженням терміну виплати нормами спеціального закону виплату має бути здійснено за 12 місяців до дня звернення ОСОБА_4 до органу ПФУ за перерахунком пенсії.

Проте, Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 травня 2017 року, яку Позивачем не оскаржено, зокрема, адміністративний позов ОСОБА_4 до Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії за період з 20.02.2016 року по 10.11.2016 року включно залишено без розгляду.

Згідно з частиною першою ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

В даній справі відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, суду не в повній мірі надано докази законності та обґрунтованості оскаржуваної відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1

Статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 86); ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 86); суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності (ч. 3 ст. 86).

Стосовно позовної вимоги про здійснення перерахунку пенсії і на майбутнє, суд зазначає, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади, які, тим паче, направлені на майбутнє.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 року № 21-11а14.

За таких обставин, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову частково.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 9, 11, 17, 70, 72, 94, 158-163, 167, 183-2, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя № 10/к-9 від 19.04.2017 року про відмову у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% від суми заробітку відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати призначену ОСОБА_1 пенсію за вислугу років в розмірі 90% від суми заробітку з 01.09.2016 року та виплачувати пенсію за вислугою років відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 року №1789-ХІІ у розмірі 90% від суми заробітної плати на підставі довідок прокуратури Запорізької області від 17.08.2016 року № 11-492вих.-16, від 29.08.2016 року № 18-656вих.-16, № 18-655 вих-16, № 18-654 вих-16, у зв'язку із підвищенням заробітної плати працівникам органів прокуратури, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію, без обмеження її максимального розміру та оподаткування.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського адміністративного апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі, протягом 10 днів з дня отримання постанови, апеляційної скарги.

Суддя І.П. Соболєва.