Справа № 303/3791/17
Суддя: Пак М. М.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/3791/17
ряд. стат. звіту -101.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2017 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі : головуючого - судді Пак М.М.

секретар судових засідань Тромпак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево адміністративний позов ОСОБА_2 до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження №49493469 від 22 лютого 2016 року,-

в с т а н о в и в:

Позивач - ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області про визнання незаконною та скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження №49493469 від 22 лютого 2016 року.

Позов мотивує тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління ДВС ГТУЮ у Закарпатській області перебувало виконавче провадження №49493469 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-а/303/23/14, виданого 03 березня року -тобто ухвала була винесена на його користь Львівським апеляційним адміністративним судом, а рішення Мукачівського міськрайонного суду було скасовано. Виконавчий лист був направлений для примусового виконання до Мукачівського РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області, де була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження й замість того щоб виконувати, Мукачівський РВ ДВС ГТУЮ в Закарпатській області збирав, накопичував виконавчі листи в одне зведене виконавче провадження, що склало більше 35 виконавчих листів. Виконавчий лист №2-а/303/23/14виданий 03 березня року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області стосувавсязобов'язання голови Лалівської сільської ради Мукачівського району ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 повну інформацію на запит від 28 січня року. Не зважаючи на те, що рішення суду фактично не виконано, 22 лютого року головним державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.49 та ст.50 ЗУ "Про виконавче провадження". Позивач також просить поновити строк розгляду даної позовної заяви.

Позивач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить суд його задоволити.

Представник відповідача - начальник ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області Секерня В.М. в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заперечення, які мотивує тим, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження ВП №49493469 по виконанню виконавчого листа від 03 березня 2014 року №2-а/303/23/14 Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області про зобов'язання голови Лалівської сільської ради ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту від 28 січня 2013 року. Згідно витягу про результати виборів сільських голів Закарпатської області від 17 лютого 2016 року, головою с.Лалово Мукачівського району Закарпатської області на місцевих виборах 25 жовтня 2015 року обрано ОСОБА_6. У зв'язку зі зміною ОСОБА_4 на посаді голови та неможливістю зміни боржника у виконавчому провадженні, державним виконавцем, з дотриманням норм ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі п.11 ч.1 ст. 49 винесено 22 лютого 2016 року постанову про закінчення виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження та органу, що видав виконавчий лист за вих..№469/6-385. ОСОБА_2 звертався до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 06 березня 2017 року. 20 березня 2017 року йому було надано відповідь, в якій зазначено, що станом на 20 березня 2017 року у відділі примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ

-2-

у Закарпатській області відсутні на виконанні виконавчі документи відносно боржника Лалівської сільської ради Мукачівського району. Одночасно йому було роз'яснено, що сторони виконавчого провадження мають право ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, однак цим правом ОСОБА_2 не скористався. Також він мав можливість ознайомитися з відомостями внесеними до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень за допомогою ідентифікатора доступу зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження. Представник відповідача у своїй заяві також вказує на те, що державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Закарпатській області вжито всіх дій на повне та належне виконання вищевказаного виконавчого документу та ним жодним чином не порушено вимог встановлених Законом України «Про виконавче провадження». Просить залишити позов ОСОБА_2 без розгляду, оскільки такий поданий після закінчення строків, установлених законом.

Вивчивши та перевіривши матеріали справи наявними у ній доказами, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області перебувало виконавче провадження ВП №49493469 по виконанню виконавчого листа від 03 березня 2014 року №2-а/303/23/14 Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області про зобов'язання голови Лалівської сільської ради ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту від 28 січня 2013 року.

Також встановлено, що у зв'язку зі зміною ОСОБА_4 на посаді голови та неможливістю зміни боржника у виконавчому провадженні, державним виконавцем, з дотриманням норм ЗУ «Про виконавче провадження» на підставі п.11 ч.1 ст. 49 винесено 22 лютого 2016 року постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-а/303/23/14, виданого 03 березня 2014 року.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся до суду в межах строку звернення до суду, оскільки постанову про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого року одержав 01.07.2017 року.

Відповідно до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішень судів здійснюється відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно частини 5 статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Частиною 1 статті 13 цього Закону визначено перелік розпорядників публічної інформації, якими зокрема є суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації (пункт 6 частина 1 статті 14 Закону).

В даному випадкурозпорядником публічної інформації є орган місцевого самоврядування тобто Лалівська сільська рада, яку було і зобов'язано надати повну інформацію, що запитувалася згідно інформаційного запиту від 28 січня року.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому

-3-

частиною третьою статті 75 цього Закону. Як передбачено частиною 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року), у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Таким чином,Законом України "Про виконавче провадження" чітко регламентовано послідовність дій державного виконавця, після вчинення яких такий вправі приймати постанову про закінчення виконавчого провадження.

В той же час судом встановлено, що приймаючи постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 11 частини 1 статті 49 та відповідно до частини 3 статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року), із вказівкою на те, що виконати рішення без участі боржника неможливо, суд сприймає як безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Одночасно відповідно до частини 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. При цьому в силу приписів ст.17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що державним виконавцем не було вжито всіх можливих та необхідних заходів щодо виконання судового рішення, у державного виконавця не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження саме з підстав, передбачених п.11 ч.1 ст.49 та ч.3 ст.75 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року), а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 50, 68, 70, 71, 79, 158, 160-163, 167, 181, 254 КАС України, ст. 55 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 11, 49, 51, 75, 89 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року), суд,-

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування Постанови про закінчення виконавчого провадження №49493469 від 22 лютого 2016 року- задоволити.

Визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Вудмаска М.Ф. про закінчення виконавчого провадження від 22 лютого року, винесену у виконавчому провадженні ВП № 49493469з примусового виконання виконавчого листа №2-а/303/23/14, виданого 03 березня року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Мукачівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий М.М.Пак