Справа № 813/2640/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року справа № 813/2640/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Кухар Н.А.

при секретарі судового засідання Телиця О.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України" до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и в :

Державне підприємство "Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України" звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06.07.2017 року Головним управлінням ДФС у Львівській області було прийнято податкові повідомлення рішення за № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1. Вказані податкові повідомлення рішення позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки фінансово господарські відносини між позивачем та ПП «Секюріті Профі» відбувалися повністю на законних підставах, були вчинені з наміром створення правових наслідків, які обумовлювалися правочином, а також були документально оформлені у повній відповідності до норм чинного законодавства. Вказують, на те, що недотримання контрагентом позивача податкової дисципліни має правові наслідки саме до цього контрагенти, оскільки порушення платником вимог податкового законодавства тягне застосування заходів відповідальності саме для такого платника, та не може негативно впливати на податковий облік інших осіб (зокрема, його контрагентів) за відсутності факту причетності останніх до таких правопорушень та за наявності факту здійснення господарської операції.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, наведених у позові, просить позов задоволити.

Позиція відповідача викладена у письмовому запереченні на позов та обґрунтовується тим, що перевіркою не було підтверджено отримання послуг з проведення будівельних робіт від ПП «Секюріті Профі» та як в ДП «"Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України" достатньо власних трудових ресурсів та основних засобів для проведення робіт, визначених договором за квітень № 138/04. Вказують, на відсутність факту реального виконання будівельних робіт ПП «Секюріті Профі» у звязку з відсутністю власних та залучених трудових ресурсів від інших СГ, засвідчує недійсність (неможливість) формування ним відповідного активу та доказує фіктивність проведених будівельних робіт та нереальність здійснення ПП ««Секюріті Профі» первинного постачання робіт. Підприємство надає послуги з підміни позицій товарних груп (робіт, послуг), що в подальшому реалізується на адресу інших субєктів господарювання в тому числі ДП «ДП «"Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України". Крім того, зазначають, що первинні документи, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані контрагентом, фіктивність господарської діяльності якого встановлена вироком суду, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставними.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав наведених у запереченні на адміністративний позов.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

09.06.2017 року начальник Головного управління ДФС у Львівський області ОСОБА_3, у відповідності до вимог пп. 20.1.4 п.20.1 ст.20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75, п.п. 78.1.11 п.78.1. ст. 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- VІ із змінами та доповненнями, розглянувши доповідну записку начальника управління аудиту ОСОБА_4, від 08.06.2017 № 148/13-01-14-06-06, видав наказ № 2340 Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДП «ОБД ДПСУ з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні господарських операцій із ПП «Секюріті Профі» за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

Головне управління ДФС у Львівській області (далі - відповідач) проведено позапланову документальну перевірку Державного підприємства "Окрема будівельна дільниця Державної прикордонної служби України" (далі позивач) (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні господарських операцій з ПП «Секюріті Профі» (33195997). За результатами перевірки складено акт від 23.06.2017 року за № 825/13-01-14-01/14321570.

Як вбачається з акта перевірки, податковим органом в ході перевірки встановлено порушення: 1) п.198.1, п. 198.3 ст. 198, п. 200.1, ст. 200 Податкового кодексу України в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до Державного бюджету України на загальну суму 12 459 грн., за квітень 2016 року на суму 12 459 грн.; 2) п.п.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 5 П (с) БО 15, в результаті чого підприємство завищено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток за 2016 рік на суму 62 297 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення рішення форми «Р»:

від 06.07.2017 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість у розмірі 15574, 00 грн., за податковим зобовязанням у розмірі 12 459 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 3115 грн.;

від 06.07.2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу зменшено відємне значення обєкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 62 297, 00 грн.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до ст.134 ПК України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), об'єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі ст.ст. 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі ст.ст.138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених ст. 152 цього Кодексу.

Положеннями п. 135.2 ст. 135 ПК України передбачено, що доходи визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Відповідно до п.138.2 ст.138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів.

Підпунктом 139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.(п. 198.3. ст. 198 ПК України).

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу). У разі якщо на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, які попередньо віднесені до податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до закону.

Податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений і підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарської операції. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З аналізу вказаних норм вбачається, що для встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість необхідно дослідити усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.

Щодо господарських взаємовідносин позивача з ПП «Секюріті Профі», суд зазначає наступне.

З матеріалів справи слідує, що між ДП ОБД ДПС України (замовник) та ПП "Секюріті Профі» (виконавець) було укладено договір № 138/04 від 01.04.2016 року, згідно якого замовник доручає, а виконавець зобовязується виконати, у відповідності до умов даного Договору, роботу, а Замовник зобовязується прийняти цю роботу та оплатити її. Виконавець, зобовязується виконати роботи по будівництву багатоквартирного житлового будинку з вбудованими приміщеннями громадського призначення зі знесенням існуючого житлового будинку м. Львів, вул. Міртова, 7.

На підтвердження виконання умов договору 138/04 від 01.04.2016 року, позивач надав наступні докази: акт виконаних робіт № 1 за квітень 2016 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за квітень 2016 року, договір № 02 від 02.06.2015 року підряду на виконання будівельно монтажних робіт по обєкту будівництва багатоквартирного житлового будинку з вбудованими житловими приміщеннями громадського призначення по вул. Міртовій, буд. № 7 зі знесенням існуючого будинку, акт виконаних робіт № 1 за березень 2016 року, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за березень 2016 року, витяг з Єдиного реєстру податкових накладних.

Довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобовязаний субєкт владних повноважень.

Разом з тим відповідно до принципу змагальності субєкт господарювання має спростувати доводи субєкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Відповідач послався на фіктивність контрагентів, а саме ПП «Секюріті Профі» і свої доводи підтвердив вироком Сихівського районного суду м. Львова від 19.04.2017 року у справі № 464/2426/17.

Вироком від 19.04.2017 року в кримінальній справі № 464/2507/17, який набрав законної сили 19.05.2017 року, Сихівський районний суд м. Львова затвердив угоду від 13 квітня 2017 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів органами фіскальної служби прокуратури Львівської області ОСОБА_6 про визнання винуватості. ОСОБА_5, визнано винуватим за ч. 1 ст. 205 КК України та призначено йому покарання штраф пятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить вісім тисяч пятсот (8500) гривень. З тексту цього вироку від 19 квітня 2017 року вбачається, що ОСОБА_5 з 02 березня 2016 року придбав та став засновником, директором і головним бухгалтером юридичної особи - ПП «Секюріті Профі» зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, взятого на податковий облік в Личаківську ОДПІ (Шевченківське відділення) ГУ ДФС у Львівській області та відкрив розрахункові рахунки в ПАТ «ВіЕс Банку» та Г1АТ «Кредобанк». Такі дії ОСОБА_5, як директора ПП «Секюріті Профі», надавали можливість лише документально оформляти проведення безтоварних господарських операцій із вказаними суб'єктами господарювання реального сектору економіки, для відображення таких операцій у податковому та бухгалтерському обліку з метою мінімізації останніми податкових зобов'язань. Також судом встановлено, що у ПП «Секюріті Профі» та TOB «Бендиль Груп» відсутні основні фонди, технічний персонал, виробничі активи, складські приміщення, транспортні засоби, підприємства не знаходиться за юридичними адресами, що свідчить про неможливість здійснення ними господарської діяльності. Дії ОСОБА_5М вірно кваліфіковано за ч.1 ст.205 КК України, так як він вчинив фіктивне підприємництво, тобто створення суб'єкта підприємницької діяльності (юридичної особи), з метою прикриття незаконної діяльності.

Ухвалою від 18.08.2017 року про повернення апеляційної скарги, суддя доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області ОСОБА_7, апеляційну скаргу в.о. генерального директора ТзОВ «ТОІ ТОІ Системи санітарні» ОСОБА_8, на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 19.04.2017 року щодо ОСОБА_5, повернуто заявнику.

Згідно частини четвертої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, вирок суду в кримінальній справі або постанова суду у справі про адміністративний проступок, які набрали законної сили, є обовязковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, щодо якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питаннях, чи мало місце діяння та чи вчинене воно цією особою.

У звязку з чим, суд вважає правомірним врахування відповідачем під час перевірки вироку Сихівського районного суду м.Львова від 19.04.2017 року у справі № 464/2507/17 пр. 1-кп/464/206/17, які доводять вину засновника та директора ПП «Секюріті Профі» у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.205 КК України, за кваліфікуючими ознаками: фіктивне підприємництво, тобто придбання субєктів підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності, внаслідок чого заподіяно велику матеріальну шкоду державі.

За встановлених у вироку суду обставин вбачається, що ОСОБА_5, діючи умисно з 02 березня 2016 року здійснив придбання ПП «Секюріті Профі» з метою прикриття незаконної діяльності та використання зазначеного обєкта господарювання для створення видимості фінансово господарської діяльності, незаконного обернення безготівкових коштів в готівкові, здійснення документального оформлення начебто проведених операцій з надання послуг, виконання робіт, вчинив співучасть з невстановленими слідством особами у фіктивному підприємництві.

При цьому, як вбачається з вироку суду, дії ОСОБА_5, надавали можливість лише документально оформляти нібито проведення безтоварних господарських операцій, із вказаними субєктами господарювання реального сектору економіки, для відображення таких операцій у податковому та бухгалтерському обліку з метою мінімізації останніми податкових зобовязань.

Виходячи з обставин, встановлених у вироку суду, підприємство-контрагент створювалось та діяло з метою прикриття іншої незаконної діяльності, є фіктивним підприємством, а відтак, спростовуються доводи позивача щодо виконання на користь позивача спірної операції зазначеним підприємством-контрагентом, за відносинами з якими сформовано спірні суми податкових вигод, та доводи щодо юридичної значимості первинних документів.

Суд зауважує, що платник податку повинен бути розумним та обачливим при виборі контрагента. Перевірка наявності у постачальника державної реєстрації та реєстрації у податковому органі не характеризує підприємство як добросовісного платника, що має ділову репутацію, як конкурентоспроможну особу на ринку відповідних товарів (послуг), що діє через уповноважену особу, яка представляє інтереси підприємства.

У правовому висновку Верховного Суду України від 14 березня 2017 року, сформульованому у справі № 21-2239а16 (826/757/13-а), йдеться про те, що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю. Господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

Згідно з частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення Верховного суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що наслідки порушення податкового законодавства застосовуються незалежно від того, чи визнані відповідні цивільні чи господарські зобовязання недійсними, оскільки відповідальність за порушення норм податкового законодавства є самостійним видом юридичної відповідальності і застосовується незалежно від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності.

Суд відзначає, що визначальним у питанні правомірності декларування платником податків витрат та податкового кредиту є встановлення реальності (товарності) господарських правовідносин, що в ході розгляду даної справи судом не знайшло свого підтвердження.

Більш того, навіть за наявності у позивача документів на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентом, не доводять змісту цих операцій та реальності їх здійснення.

Таким чином, оцінюючи рішення відповідача на відповідність ч. 3 ст. 2 КАС України, суд вважає, що воно було прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 94 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові, не передбачено.

Керуючись ст. ст. 17 -19, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови складено та підписано 25 вересня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.