Справа № 814/1238/17
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1238/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Танасогло Т.М.,

суддів - Федусика А.Г.,

- Яковлєва О.В.,

при секретарі - Гошуренко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення від 28.04.2017р. , зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2017 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС України, відповідач) про визнання незаконним та скасування рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі - Комісія) від 28.04.2017 року; зобов'язання Комісії повторно розглянути надані позивачем документи та прийняти рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій; зобов'язання Комісії видати позивачу посвідчення учасника бойових дій.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що був відряджений до зони проведення АТО для безпосередньої участі в її проведенні. Вважає, що має всі документи, які є підставою для отримання статусу учасника бойових дій.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

ОСОБА_2 працює на посаді слідчого з особливо важливих справ відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Миколаївській області та має спеціальне звання капітана податкової міліції (а. с. 20).

Наказами Головного управління ДФС у Миколаївській області від 02.02.2016 р. № 17-к і від 17.10.2016 р. № 226-к позивача відряджено до ДФС України з метою подальшого відрядження до зони проведення АТО (а. с. 23-24).

Наказами ДФС України від 04.02.2016 р. № 237-о, від 04.03.2016 р. № 721-о, від 12.10.2016 р. № 3369-о позивача відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області (а. с. 25-28, 32-34). Таким чином, позивач перебував у зоні проведення АТО з 04.02.2016 р. по 16.05.2016 р. і з 20.10.2016 р. по 21.11.2016 р.

У грудні 2016 р. позивач звернувся до Комісії з заявою про надання йому статусу учасника бойових дій (а. с. 40-42). У квітні 2017 р. позивач звертався з відповідною заявою до відповідача, але отримав відмову (а. с. 73-74).

Не погоджуючись з вищевказаним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що право на отримання статусу учасника бойових дій слідчими податкової міліції не врегульовано на законодавчому рівні таким чином, Комісія, під час розгляду документів позивача, діяла в межах та в спосіб, визначених законами України, а відтак рішення про відмову в наданні статусу учасника бойових дій є законним у відповідності до п. 7 Положення.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, вказується на те, що відповідно до чинного законодавства встановлений вичерпний перелік підстав, за якими особі може бути відмовлено Комісією у наданні статусу до яких підстава, що зазначена відповідачем не відноситься, а тому рішення відповідача про відмову йому в наданні такого статусу є протиправним.

Колегія суддів погоджується з такими доводами апелянта з огляду на наступне.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ (далі Закон №3551-ХІІ).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-ХІІ ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 5 Закону №3551-ХІІ визначено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з'єднань, об'єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Також, зазначено, що Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. N 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (надалі по тексту-Порядок).

Зокрема, п. 2 зазначеного Порядку визначено, що статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов'язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв'язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Державна фіскальна служба України (ДФС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового, митного законодавства, а також законодавства з питань сплати єдиного внеску.

Основні завдання та функції ДФС визначені Положенням про Державну фіскальну службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2014 року № 236.

Як вбачається з матеріалів справи позивач був залучений до підрозділу оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань. Крім того ОСОБА_2 працював та й надалі працює на посаді слідчого з особливо важливих справ відділу розслідувань кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Миколаївській області та мав спеціальне звання капітана податкової міліції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки позивач відповідає вимогам статті 5 Закону №3551-ХІІ та брав участь в антитерористичній операції у підрозділах оперативної групи Державної фіскальної служби України при штабі антитерористичної операції для виконання спеціальних (бойових) завдань, тому він належить до категорії осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Доказів зворотнього до матеріалів справи відповідачем не надано.

Крім того, підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій є довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.03.17 року №544/99-99-21-10-01-18д.

Доказів незаконності і скасування цієї довідки відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до суду апеляційної інстанції не надано.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року №957 (далі - Положення №957)

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №957 Комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Згідно із абзацом п'ятим пункту 2 розділу ІІ Комісія має право відмовляти в наданні статусу учасника бойових дій у разі відсутності підстав.

Вичерпний перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій встановлений пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, а саме, у разі: відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Проаналізувавши зібрані та досліджені докази по справі, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року за №5925/П/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій не містить будь-яку передбачену пунктом 7 розділу ІІ Положення №957 законну підставу для відмови, а тому Комісія безпідставно відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій.

При цьому, чи брав участь позивач безпосередню в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України Комісією не досліджувалося.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, усі рішення та дії суб'єкта владних повноважень мають підзаконний характер, тобто повинні бути прийняті (вчинені) на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого рішення від 28 квітня 2017 року за №5925/П/99-99-04-04-01-14 про відмову у наданні ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій.

Отже, оскаржуване рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України є протиправним та таким, що підлягає до скасування, а позовні вимоги в частині скасування рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28 квітня 2017 року за №5925/П/99-99-04-04-01-14 в частині відмови у наданні ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій підлягають до задоволення.

Разом з тим, вимога ОСОБА_2 про зобов'язання комісії повторно розглянути заяву позивача та прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій, підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями необхідно розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Повноваження відповідача щодо прийняття відповідних рішень, в тому числі наданні статусу учасника бойових дій за своєю правовою природою є дискреційним.

Згідно правової позиції, яка міститься у постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 № 21-87а13 слідує, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Враховуючи викладене, суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження відповідача у питаннях надання статусу учасника бойових дій що належать виключно до компетенції комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, а відтак, колегія суддів вважає за необхідне, зобов'язати відповідача повторно розглянути документи про надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 та прийняти рішення.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання Комісії видати позивачу посвідчення учасника бойових дій, колегія суддів зазначає, що таке посвідчення видається виключно на підставі прийнятого Комісією рішення. Оскільки рішення про надання позивачу статусу учасника бойових дій Комісією не приймалось, то й посвідчення не може бути видане.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду документів позивача Комісія діяла в межах та в спосіб, визначених законами України.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при ухвалені постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з постановленням по справі нової постанови про відмову в задоволені позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 196, 198, 202, 205, 206 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 липня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення від 28.04.2017р. , зобов'язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України від 28.04.2017 року про відмову у наданні ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій.

Зобов'язати комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ОСОБА_2 документи про надання йому статусу учасника бойових дій, як особі, яка захищала незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Т.М.Танасогло

Суддя: А.Г.Федусик

Суддя: О.В.Яковлєв