Справа № 470/836/16-а
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 470/836/16-а

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Міщенко Г.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

доповідача, судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В., Бойка А.В.

розглянув в порядку письмового апеляційну скаргу Снігурівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області на постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Снігурівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області про визнання дій протиправними та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, зобов'язання призначити пенсію та виплатити її за період з дня звернення, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив суд:

- визнати рішення УПФУ в Березнегуватському районі Миколаївської області від 14.11.2016 року № 18 про відмову в призначенні йому пенсії відповідно до п. «в» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» протиправним та скасувати його;

- зобов'язати відповідача призначити йому таку пенсію на пільгових умовах та сплатити її з 17.08.2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має стаж роботи трактористом-машиністом і безпосередньо був зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспі «Труд Ілліча» та КСП «Маліївка», який становить 20 років 4 місяці 3 дні і дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, відповідачем безпідставно не зараховано до цього стажу роботи період з 21.08.1993 року по 21.04.1998 року, а саме 4 роки 8 місяців, який, на думку відповідача, документально не підтверджується.

За наслідками розгляду зазначеної справи Березнегуватським районним судом Миколаївської області 13 червня 2017 року прийнято постанову про задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції дійшов висновку, що у ОСОБА_1 наявний достатній пільговий стаж для призначення йому пенсії, а рішення відповідача щодо відмови призначення пенсії є необґрунтованим і таким, що порушує наявне право позивача на пенсійне забезпечення.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

В зв'язку з відсутністю клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17 серпня 2016 року позивач звернувся із заявою до відповідача про призначення пенсії за віком відповідно до п. "в" ч.1 ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". При цьому надавши трудову книжку та інші документи.

Рішенням УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області за №18 від 14..11.2016 року. (а.с.14-16) позивачу було відмовлено у призначенні пільгової пенсії, у зв'язку із тим, що у ОСОБА_1 немає достатнього пільгового стажу тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільгосппродукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення УПФ України в Снігурівському районі Миколаївської області про відмову у призначенні пільгової пенсії ОСОБА_1, з урахуванням підстав, за якими позивач просить його скасувати, судова колегія виходить з наступного.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. "в" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 5.11.1991р., у редакції ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" за №213VII від 2.03.2015р. на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанції, що відповідно до записів трудової книжки позивача його загальний стаж як тракториста-машиніста становить понад двадцять років (а.с.10-12).

Відповідно до ст.62 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" за №1788-ХІІ від 5.11.1991р. основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як передбачено п.20 розділу "Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників" "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" постанови КМ України за №637 від 12.08.1993р., що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу за додатком №5, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

Апеляціний суд зазначає, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Мінпраці України, Мінюсту України, Мінсоцзахисту населення України за №58 від 29.07.1993р.. В ній наявна інформація щодо безпосередньої постійної зайнятості - робота тракториста протягом повного сезону у виробництві сільськогосподарської продукції, що є обов'язковою умовою при призначенні пенсії згідно з п. "в" ст.13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення". Записи про переведення позивача на іншу роботу чи про неповну зайнятість відсутні.

Крім того, порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам роз'яснено у листі Міністерства соціального забезпечення України за №7 від 20.01.1992р., де зазначено, що відповідно до ст.13 (п."в") ЗУ "Про пенсійне забезпечення" правом на пільгове пенсійне забезпечення користуються машиністи-трактористи, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства. До трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причепних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.

З наданої позивачем трудової книжки вбачається, що протягом періоду з 21.08.1993 року по 21.04.1998 року ОСОБА_1 працював на посаді тракториста в колгоспі «Труд Ілліча» та КСП «Маліївка», яке є правонаступником колгоспу у зв'язку з реорганізацією, а з 22.04.1998 року прийнятий на роботу механізатором у ТОВ «Схід» ( а. с. 5-зв.-6-зв ).

Згідно даних трудової книжки позивач має більше 35 років загального трудового стажу та не менше 20 років стажу тракториста-машиніста безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції.

Ці дані підтверджуються архівною довідкою № 04-01/135 від 31.05.2016 року, виданою директором об'єднаного трудового архіву Березнегуватського району про підтвердження пільгового стажу роботи позивача по особовим рахункам членів колгоспу «Труд Ілліча» та КСП «Маліївка» за 1993-1998 рр. та актом про результати перевірки цієї довідки № 172 від 02.11.2016 року, за результатами якого УПФУ в Березнеугватському районі підтвердив такий стаж частково, а саме з 1994 по1998 рр. ( а. с. 40 ).

Крім цього, зведені відомості відпрацьованого часу за лютий, червень та липень 1998 року колгоспу «Труд Ілліча» та КСП «Маліївка» свідчать про безпосередню зайнятість ОСОБА_1 на посаді тракториста у виробництві сільськогосподарської продукції ( а. с. 64-66 ), а інших первинних документів на виконання ухвали суду від 01.03.2017 року ліквідатором підприємства суду не надано ( а. с. 44 ).

Таким чином, протягом 21.08.1993 року по 21.04.1998 року позивач належав до осіб, які постійно були зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах протягом повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві, а тому цей період в 4 роки 8 місяців підлягає зарахуванню до його пільгового стажу.

В апеляційній скарзі Снігурівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області посилається на те, що трудова книжка позивача не містить відомостей про характер виконуваної роботи, данні якої є недостатніми для призначення пенсії на пільгових умовах.

Проте із вказаними доводами Снігурівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області погодитись не можна з огляду на те, що у трудовій книжці позивача, яка відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, наявна інформація щодо безпосередньої постійної зайнятості позивача у роботі трактористом протягом повного сезону у виробництві сільськогосподарської продукції, що є обов'язковою умовою при призначенні пенсії на пільгових умовах згідно пункту «в» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому висновок суду першої інстанції про наявність у позивача достатнього пільгового стажу для призначення йому пенсії та протиправність рішення відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах є правильним.

Разом з тим, на переконання суду апеляційної інстанції, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення з відповідача судового збору.

З тексту спірного судового рішення встановлено, що судом першої інстанції стягнуто з Снігурівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. в рахунок сплаченого судового збору.

Разом з тим, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Вказані обставини свідчать про те, що стягнення судового збору з суб'єкта владних повноважень, якого звільнено від сплати судового збору протирічить нормам процесуального законодавства.

Відповідно, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень є помилковими.

Відповідно до ч.5 ст. 94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

Отже, постанова суду першої інстанції в частині стягнення з управління Пенсійного фонду України судового збору підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про стягнення судового збору на користь позивача з Державного бюджету України пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись, ст.ст.94, 197, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Снігурівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області - задовольнити частково, а постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2017 року скасувати в частині стягнення судового збору..

Прийняти в цій частині нову постанову, якою стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1( ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати по сплаті судового збору згідно платіжного доручення № 43 від 04.01.2017 р. у сумі 551 (п'ятсот п'ядесят одна)грн. 20 коп.

В іншій частині постанову Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2017 року залишити без змін.

Виконання постанови доручити Головному управлінню Державної казначейської служби України в Одеській області.

Постанова набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Суддя-доповідач: О.О.Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: А.В. Бойко