Справа № 484/2911/17
Суддя: Максютенко О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 484/2911/17
Провадження № 2-а/484/109/17
Постанова

іменем України

15.09.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді: Максютенко О.А.

секретар судового засідання: Завірюха В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора дорожнього нагляду Первомайського ВП ГУНП Первомайський відділ поліції Головного Управління національної поліції Миколаївської області Трофименко Віктора Валентиновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення

встановив:

04.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся в порядку адміністративного судочинства до суду з адміністративним позовом до відповідача - інспектора дорожнього нагляду Трофименко В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за правопорушення, передбачене за ст. 122 ч. 2 КУпАП. за те, що 30.08.2017 року о 07 годині 25 хвилин керуючи автомобілем «Шкода» н/з НОМЕР_1 по вул.. Вознесенській в м. Первомайську Миколаївської області здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж 50 метрів до пішохідного переходу в населеному пункті, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що правил дорожнього руху не порушував. Зазначає, що 30.08.2017 року о 07 годині 25 хвилин рухався по вул.. Вознесенській в м. Первомайську на своєму автомобілі та був зупинений інспектором дорожнього нагляду. Причиною зупинки інспектор пояснив перевищення швидкості руху автомобілем, однак через деякий час причину зупинки інспектор змінив та виніс постанову про притягнення його адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП за те, що нібито він здійснив обгін, однак будь-які докази на підтвердження зазначеного в постанові інспектора відсутні.

Посилаючись на те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП, позивач просив скасувати постанову.

В судове засідання позивач та відповідач надали заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач позов підтрима, а відповідач позов не визнає та просить відмовити в задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного.

Суд встановив, що 30 серпня 2017 року інспектором дорожнього нагляду Первомайського ВП ГУНП Первомайський відділ поліції Головного Управління національної поліції Миколаївської області Трофименко Віктором Валентиновичем винесена постанова серії АР № 222203 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої позивач 30.08.2017 року о 07 годині 25 хвилин керуючи автомобілем «Шкода» н/з НОМЕР_1 по вул.. Вознесенській в м. Первомайську Миколаївської області здійснив обгін транспортного засобу ближче ніж 50 метрів до пішохідного переходу в населеному пункті, чим порушив вимоги ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 425 грн.

В постанові позивач поставив свій підпис та зазначив, що з постановою не згоде, так як не порушував.

Справа про адміністративне правопорушення у відношенні позивача розглянута інспектором дорожнього нагляду Первомайського ВП ГУНП Первомайський відділ поліції Головного Управління національної поліції Миколаївської області Трофименко В.В. що відповідає приписам п. 5 ч. 1 ст. 213, ч. 1 та ч. 2 ст. 222 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення відповідачем не складався, що відповідає приписам ст. 255 та ст. 258 КУпАП.

Розмір накладеного на позивача штрафу відповідає приписам ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь- які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно ч.1 ст. 11, ч.1 ст. 71, ч.1 ст. 104 КАС України, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Однак позивач, подавши позов, обґрунтував свою позицію, проте жодного доказу на обґрунтування своєї позиції до суду не надав.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353- XII (зі змінами та доповненнями) та п. 1.3 Правил дорожнього руху передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 2.3 Правил передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміни і не відволікатись від керування транспортним засобом. Особи, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством (п. 1.9 Правил).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення - акт органів адміністративної юрисдикції, яким вирішується питання про наявність в діях правопорушника складу адміністративного правопорушення та застосування до нього мір адміністративного стягнення, тобто постанова повинна містити прийняте по справі рішення. Також постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; викладення обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Статтею 284 КУпАП передбачено, що постанова про накладення адміністративного стягнення є рішення, яким встановлюється вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в скоєнні правопорушення та призначається міра адміністративного стягнення.

Із наведеного вбачається, що постанова по справі про адміністративне правопорушення від 30.08.2017 року вище переліченим вимогам відповідає, а тому Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою та що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.122 КУпАП.

Інспектором патрульної поліції винесено постанову згідно ст. 258 КУпАП.

Стаття 33 КУпАП (з урахуванням змін, внесених Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015), встановлює загальні правила накладення стягнення за адміністративні правопорушення, тобто Відповідачем встановлена особа правопорушника, ступінь його вини та інші обставини.

Також, частиною 2 статті 33 КУпАП встановлено, що при вирішення питання про накладення стягнення за адміністративні не враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Тому поліцейський при винесенні постанови діяв на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, чим повністю виконав вимоги ст.19 Конституції України.

Таким чином, керуючись нормою ст. 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом правосвідомістю вважаю, що вирішуючи питання про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідач, як посадова особа що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, з своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення позивачем Правил дорожнього руху України та виніс відповідну постанову.

Враховуючи викладене, розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови відбулося у відповідності до вимог КУпАП.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази, що підтверджують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, правомірність дій відповідача та законність оскарженої постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 2, 5, 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

в задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування постанови АР № 222203 від 30.08.2017 року - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Суддя: