Справа № 161/7680/17
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/7680/17
Провадження № 2-а/161/716/17
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Олексюка А.В.
при секретарі Шолом С.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача Урина О.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцьк справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання дій неправомірними та спонукання
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради, про визнання дій неправомірними та спонукання до вчинення дій.
Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до довідки Луцького об`єднаного міського військового комісаріату № 2849 від 15.08.2014 року її син ОСОБА_2 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 39 від 12.04.2014 року був призначений на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року.
У подальшому її син прибув з Луцького МВК Волинської області до військової частини-польова пошта НОМЕР_1 , що дислокується у м. Володимир-Волинський Волинської області для подальшого проходження військової служби.
Під час проходження служби у вищевказаній військовій частині її син у період з 18.06.2014 року по 31.08.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення АТО на території Луганської та Донецької областей, що підтверджується довідкою військової частини-польова пошта НОМЕР_1 № 6039 від 11.10.2014 року.
23.03.2015 року її син був виключений зі списків військової частини та звільнений зі Збройних Сил України, у зв`язку з непридатністю до військової служби через захворювання, отримане ним під час проходження військової служби.
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв, № 1562 від 08.04.2016 року, захворювання молодшого сержанта у відставці ОСОБА_2 : «Міокардичний кардіосклероз з вираженним розширенням всіх камер серця і недостатністю МК І ст., АК ІІ ст., ТК ІІ-ІІІ ст., постійна тахісистологічна форма фібриляції передсердь, СН ПБ ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 2 категорія дуже високого ризику. ДЕ П.», що підтверджено свідоцтвом про хворобу № 125/2 від 12.02.2015 року ВКЛ ВМКЦ Західнго регіону та медичними документами, - захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її син помер, в результаті отриманого під час проходження служби захворювання.
Відповідно до витягу з протоколу № 859 від 18.11.2016 року засідання військово-лікарської комісії Західного регіону про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що захворювання ОСОБА_2 , 1974 року народження, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Зазначає, що вона як матір загиблого ОСОБА_2 , звернулась до відповідача із заявою щодо встановлення їй статусу члена сім`ї померлого інваліда війни.
Однак, листом від 21.12.2016 року Департамент соціальної політики Луцької міської ради позивачу відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.
Просить суд, з врахуванням уточнених позовних вимог, визнати неправомірними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради та зобов`язати відповідача надати їй статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби та видати відповідне посвідчення.
Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені вимоги підтримали, в решті вимог позов підтримали з наведених у ньому мотивів, просили його задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, проте подала суду письмові заперечення, в яких просила суд відмовити в задоволенні позову. Крім того, подала суду заяву про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропуском встановленого строку звернення з позовом до суду.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи, або інтереси. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатись органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.
Як вбачається з довідки Луцького об`єднаного міського військового комісаріату № 2849 від 15.08.2014 року ОСОБА_2 наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 № 39 від 12.04.2014 року був призначений на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року (а.с. 17).
Згідно довідки № 6039 від 11.10.2014 року Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_2 у період з 18.06.2014 року по 31.08.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції (Донецька та Луганська областях) (а.с. 10).
З довідки № 413 від 30.03.2015 року Військової частини польова пошта НОМЕР_2 вбачається, що молодший сержант ОСОБА_2 дійсно проходив військову строкову службу з 02.12.1992 року по 02.11.1994 року (служба в ВДСО при УМВС України у Волитнській області) з 12.04.1995 року по 28.08.2001 року, мобілізований згідно Указу Президента України 10.04.2014 року по 23.03.2015 року (непридатний до військової служби, з виключенням з військового обліку) (а.с. 13).
Відповідно до витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв, № 1562 від 08.04.2016 року, захворювання молодшого сержанта у відставці ОСОБА_2 : «Міокардичний кардіосклероз з вираженним розширенням всіх камер серця і недостатністю МК І ст., АК ІІ ст., ТК ІІ-ІІІ ст., постійна тахісистологічна форма фібриляції передсердь, СН ПБ ст., гіпертонічна хвороба ІІ ст., ст. 2 категорія дуже високого ризику. ДЕ П.», що підтверджено свідоцтвом про хворобу № 125/2 від 12.02.2015 року ВКЛ ВМКЦ Західнго регіону та медичними документами, - захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 08.10.2016 року (а.с. 11).
Відповідно до витягу з протоколу № 859 від 18.11.2016 року засідання військово-лікарської комісії Західного регіону про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв встановлено, що захворювання ОСОБА_2 , 1974 року народження, захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 20).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 29.08.1974 року, позивач ОСОБА_1 являється матір`ю померлого ОСОБА_2 (а.с. 21).
Як встановлено судом, позивач звернулася до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з приводу надання їй статусу члена сім`ї померлого інваліда війни.
Проте, листом від 21.12.2016 року Департаментом соціальної політики Луцької міської ради позивачу відмовлено у встановленні їй статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за відсутністю законних підстав (а.с. 16).
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чинність цього закону поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у ст.ст. 6, 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.
При цьому, до членів сімей загиблих військовослужбовців та інших осіб, зазначених у цій статті, належать утриманці загиблого, яким у зв`язку з цим виплачується пенсія; батьки та один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.
Таким особам відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
«Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Разом з цим, відповідно до ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатні члени сімей загиблих або померлих військовослужбовців, які перебували на їхньому утриманні, мають право на пенсію у разі втрати годувальника.
При цьому, Законом передбачено, що незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, які загинули чи померли.
Батьки військовослужбовців, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) мають право на призначення і дострокової пенсії за віком, після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років, за наявності страхового стажу не менше 25 років - для чоловіків і не менше 20 років - для жінок.
Таким чином, ОСОБА_1 , як мати, тобто член сім`ї колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 , який проходив військову службу за мобілізацією і смерть якого пов`язана з проходженням військової служби, має право на отримання статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що відмова відповідача у встановленні позивачу статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер) чи пропав безвісти під час проходження військової служби є неправомірною, а позовні вимоги щодо обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
В задоволенні вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача видати їй відповідне посвідчення слід відмовити, оскільки така вимога є передчасною, так як видача посвідчення відноситься до компетенції Департаменту соціальної політики, яка здійснюється після встановлення статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер), чи пропав безвісті під час проходження військової служби.
При цьому, суд не приймає до уваги заяву відповідача про залишення позову без розгляду, посилаючись на застосування до спірних відносин строку, визначеного ч. 4 ст. 99 КАС України, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого КАС України або іншими законами. Відповідно до ч. 2 цієї статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
З наведених вище приписів КАС України можна дійти висновку, що ч. 2 ст. 99 КАС України визначено загальний строк звернення до адміністративного суду, який обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, за умови якщо Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами не визначено спеціальних строків та порядок їх обчислення.
Із матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась в суд з позовом про надання статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер), чи пропав безвісті під час проходження військової служби, для звернення з яким, з огляду на предмет спору, не встановлено спеціальних строків, а тому застосуванню підлягає строк, визначений ч. 2 ст. 99 КАС України.
При цьому, слід зазначити, що , посилаючись на застосування до спірних відносин строку, визначеного ч. 4 ст. 99 КАС України, представником відповідача не надано суду рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на рішення, дії або бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради.
Керуючись ст.ст. 7, 159-163 КАС України, ч. 2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ст. ст. 23, 121 Конституції України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області в наданні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер), чи пропав безвісті під час проходження військової служби.
Зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради Волинської області надати ОСОБА_1 статус члена сім`ї військовослужбовця, який загинув (помер), чи пропав безвісті під час проходження військової служби.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня її отримання.
Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк