Справа № 805/332/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кошкош О.О.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року справа №805/332/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Арабей Т.Г., Міронової Г.М.,

секретар - Святодух О.Б.

за участю: представника позивача - Шевченко С.А., довіреність від 03.01.2017 року,

представника відповідача - Помалюк І.В., довіреність № 6073/05-22-10-012 від 07.06.2017 року,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 805/332/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНТА-ЛТД» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Слов'янської об'єднаної Держаної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області в якому просив скасувати в повному обсязі податкові повідомлення-рішення від 28.12.2016 року № та № Слов'янської ОДПІ ГУ ДФС в Донецькій області (а.с.4-8).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року позовні вимоги задоволено (а.с.114-116).

Ухвалою від 17 липня 2017 року внесені виправлення у судове рішення в частині розміру судового збору (а.с.150)

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. В обгрунтування апеляційної скарги зазначив, що позивач не надавав до Словянської ОДПІ сертифікат (висновок) торгово - промислової палати України щодо засвідчення факту настання обставин непереборної сили та не звертався до відповідача із заявою надати відстрочку (розстрочку) податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки. Також зазначає що з 09.06.2016 року м. Слов'янськ виключено з переліку населених пунктів на території яких здійснювалась антитерористична операція, який був затверджений розпорядженням Кабінету міністрів України від 02.12.2015 року № 1275-р. Вважає, що Законом України «Про тичасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року № 1669-VII не були внесені відповідні зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати та нарахування плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності платників податків, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, що в свою чергу позбавляє правових підстав для звільнення ТОВ «АВАНТА - ЛТД» від застосування штрафних санкцій у відповідності до норм ст. 126 ПК України. Просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, на задоволенні якої наполягав, проти чого заперечував представник позивача.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аванта-ЛТД» (, 84111, Донецька обл., місто Слов'янськ, вулиця Горова, будинок 103) зареєстровано в якості юридичної особи виконавчим комітетом 16.12.1992 року.

20 лютого 2014 року позивачем до контролюючого органу подана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за користування ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік із самостійно визначеним розміром орендної плати по 1257,53 грн. щомісячно, а у грудні 1257,49 грн.

14 вересня 2016 року позивачем до контролюючого органу подана уточнена податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за користування ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, відповідно до якої зменшено податкове зобов'язання з травня по листопад 2014 року по 1257,53 грн. щомісячно, у грудні - 1257,49 грн., квітні 712,60 грн.

17 лютого 2015 року позивачем до контролюючого органу подана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за користування ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік із самостійно визначеним розміром орендної плати по 1570,65 грн. щомісячно, у грудні 1570,59 грн.

14 вересня 2016 року позивачем до контролюючого органу подана уточнена податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за користування ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, відповідно до якої зменшено податкове зобов'язання на 1570,65 з січня по червень щомісячно, у грудні 101,34 грн.

17 лютого 2016року позивачем до контролюючого органу подана податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за користування ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік із самостійно визначеним розміром орендної плати по 20918,88 грн. щомісячно.

14 вересня 2016 року позивачем до контролюючого органу подана уточнена податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за користування ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, відповідно до якої зменшено податкове зобов'язання з січня по травень 2016 року по 20918,88 грн. щомісячно, у червні 4881,07 грн.

20 грудня 2016 року контролюючим органом проведена камеральна перевірка дотримання граничних строків сплати узгодженого податкового зобов'язання за результатом якої складено акт № 7502/12-02/19376067.

Перевіркою встановлено порушення термінів сплати узгодженої суми грошового зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки, яка повинна бути сплачена до бюджету відповідно до п. 57.1 ст. 57, п. 287.3 ст. 287, п. 288.7 ст. 288 Податкового кодексу України по терміну сплати 30.12.2014 року, 30.06.2014 року, 30.08.2014 року, 02.03.2015 року, 30.07.2014 року, 30.08.2016 року, 30.06.2016 року, 30.05.2016 року, 30.10.2014 року, 30.07.2016 року, 30.11.2014 року, 30.03.2015 року.

28 грудня 2016 року на підставі акту перевірки винесені податкові повідомлення-рішення, а саме:

№ , яким за затримку сплати грошового зобов'язання зобов'язано сплатити штраф у розмірі 12551,27 грн.;

№ , яким за затримку сплати грошового зобов'язання зобов'язано сплатити штраф у розмірі 2372,71 грн.

29 грудня 2016 року Слов'янською об'єднаною Держаною податковою інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області надано висновок №24328/10/05-22-12-02-13-3 на заперечення до акту перевірки, згідно якого висновки залишені без змін.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 286.2 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Як передбачено п. 287.3 ст. 287 цього Кодексу, податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельних ділянок за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Проте, статтею 6 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року №1669-VII (у подальшому - Закон № 1669) передбачено звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення антитерористичної операції.

Стаття 1 Закону № 1669 передбачає, що період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція та визнано такими, що втратили чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053». Також, цим розпорядженням до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція включено місто Слов'янськ.

Колегія суддів зазначає, що при даних спірних правовідносинах розглядається питання не застосування податкових пільг, а питання застосування положень статей 6, 7 Закону № 1669, якими суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, звільнено від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасована орендна плата за користування державним та комунальним майном. При цьому самим Законом не передбачена процедура визначення порядку звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном.

Колегія суддів вважає, що відповідач повинний був враховувати положення підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України та застосувати принцип презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Тобто, податковий орган в силу приписів ст. 4 Податкового кодексу України не повинний був однозначно застосовувати ті положення, що Законом № 1669 не внесені зміни до Податкового кодексу України щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном, а повинний був надати повний та об'єктивний аналіз усім нормам законів та підзаконних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин, позивач, в силу приписів Закону № 1669, звільнений від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності під час проведення антитерористичної операції, оскільки земельна ділянка знаходиться в м.Слов'янську.

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача фінансових санкцій є подання позивачем уточнюючих розрахунків якими зменшено податкове зобов'язання.

Відповідно до приписів пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач, скориставшись наданим йому правом, вніс відповідні зміни до податкових декларацій з плати за землю (орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014, 2015, 2016 року шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Положеннями статті 109 Податкового кодексу України передбачено, що податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до виконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Вчинення платниками податків, їх посадовими особами та посадовими особами контролюючих органів порушень законів з питань оподаткування та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

За змістом підпункту 14.1.265 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Специфіка штрафної санкції, передбаченої вищезазначеним підпунктом, полягає в тому, що вона нараховується контролюючим органом на сплачену узгоджену суму грошового зобов'язання залежно від кількості днів затримки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що при поданні уточнюючого розрахунку відсутній об'єкт застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки подання уточнюючого розрахунку не є сплатою узгодженої суми податкового зобов'язання.

Також колегія суддів вважає, що відповідно до положень Закону № 1669 достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності та скасування орендної плати за користування державним та комунальним майном стосовно конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Враховуючи встановлені по справі обставини колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції і підстави для скасування постанови відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 160, 167, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2017 року у справі № 805/332/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНТА-ЛТД» до Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Вступна та резолютивна частини ухвали складені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 21 вересня 2017 року. Повний текст ухвали складений та підписаний у нарадчій кімнаті 21 вересня 2017 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів з дати складання її в повному обсязі.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова