Справа № 607/8842/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2017 Справа №607/8842/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Ліщинського О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Управління патрульної поліції у м. Житомир ДПП

про: скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,--

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції в м. Житомирі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 659713 від 14.07.2017 року та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 14 липня 2017 року інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП Шубалий О.О. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі АР № 659713, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 14 липня 2017 року о 05 год. 35 хв. громадянин ОСОБА_2 на автодорозі Київ - Чоп 144 км керувавши автомобілем марки «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1, перед перестроюванням праворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки не вчиняв адміністративного правопорушення.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак подав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності в порядку письмового провадження, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Житомир Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заперечення, в якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2, як доказ вчинення останнім правопорушення долучає аудіовізуальний диск, та справу просить розглядати у його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість ,достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 659713, громадянин ОСОБА_2 14 липня 2017 року о 05 год. 35 хв. на автодорозі Київ - Чоп 144 км керувавши автомобілем марки «Volkswagen Touran», державний номерний знак НОМЕР_1, перед перестроюванням праворуч не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, чим порушив вимоги п.9.2 «б» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП

Згідно постанови серії АР № 659713 від 14 липня 2017 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Житомирі ДПП Шубалий О.О., на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Частиною 2 статті 122 КУпАП серед іншого передбачено відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов'язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Так, згідно п.9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, а саме: перед початком руху і зупинкою; перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Як вбачається у постанові яку оскаржує позивач, його дії кваліфіковано відповідно до п.9.2 «б» ПДР, а саме: водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку, перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Окрім оскаржуваної позивачем постанови, представником відповідача до матеріалів справи в якості доказу додано відеофіксацію, яка ніяким чином не підтверджує порушення позивачем ч.2 ст.122 КУпАП, оскільки на відео зафіксовано лише сам розгляд адміністративної справи.

Таким чином, суд не може пересвідчитись в тому чи було допущено ОСОБА_2 порушення п.9.2 «б» ПДР, а відтак кваліфікувати його дії суд не вправі.

Окрім цього у своєму позові ОСОБА_2 просить закрити провадження у справі, однак суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП,- провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, але прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, тобто вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку. До компетенції суду не входить вирішення питання про закриття провадження у справі при розгляді відповідно до вимог ст.171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, оцінюючі всі наявні у справі та дослідженні докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не представлено належних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, адже відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанову серії АР 659713 від 14 липня 2017 р. слід скасувати, а вимога позивача щодо закриття провадження в справі - задоволенню не підлягає, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст. 17 КАС України даний спір являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення та не є справою про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 122, 247, 251, 258, 280, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 6, 7, 10, 11, 17, 70, 71, 158, 159, 160-163, 167, 171-2, 186 КАС України, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 659713 від 14 липня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В частині позовних вимог щодо закриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи

Головуючий суддяС. В. Кунцьо