Справа № 821/1326/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1326/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення заробітної плати, належної до виплати при звільненні,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач, Каланчацька РДА), у якому, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 11.08.2017 р., просить стягнути з відповідача належну до виплати заробітну плату в розмірі 29417,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 відповідач розпорядженням від 15.07.2016 р. № 76-ос поновив його на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18.03.2016 р. В подальшому розпорядженням голови Каланчацької РДА від 18.08.2016 р. № 80-ос його звільнено з вказаної посади відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. У період роботи з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. відповідач не нараховував та не виплачував заробітну плату, а тому при звільненні не здійснив виплату належної суми заробітної плати за відпрацьований період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. загальною тривалістю 25 робочих днів. Вказує на те, що постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2017 р. у справі № 821/1377/16 встановлені обставини щодо розміру його середньоденної заробітної плати, яка повинна становити 1176,70 грн., а відтак вважає, що за відпрацьовані у період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. робочі дні відповідач мав виплатити заробітну плату в сумі 29417,50 грн.

Відповідач надав заперечення на позов, за змістом яких Каланчацька РДА не спростовує права позивача на отримання заробітної плати за період роботи з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р., але не погоджується із обрахованою ним сумою, вважаючи, що така сума повинна становити 12461,75 грн.

Від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження. Також позивач у поданій до суду заяві просить вирішити питання розподілу судових витрат на підставі наданих документів, що підтверджують витрати на переїзд до суду на загальну суму 347,52 грн.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що розпорядженням голови Каланчацької РДА "Про звільнення ОСОБА_1." № 50-ос від 07.04.2016 р. позивача звільнено з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18 березня 2016 року відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України (у зв'язку з прогулом без поважних причин).

Відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА ліквідовано з 22.06.2016 р. у зв'язку з внесенням змін до структури районної державної адміністрації відповідно до розпорядження голови Каланчацької РДА від 10.03.2016 р. № 72 з урахуванням змін, внесених розпорядженнями від 17.03.2016 р. № 77, від 23.05.2016 р. № 166, від 25.05.2016 р. № 174.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Каланчацької РДА від 07.04.2016 р. № 50-ос, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18.03.2016 р. та зобов'язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 18.03.2016 р. по 22.06.2016 р.

В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині нарахування і виплати йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць постанова допущена до негайного виконання.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 10.08.2016 р. постанова суду першої інстанції у вказаній частині залишена без змін.

Розпорядженням голови Каланчацької районної державної адміністрації від 15.07.2016 р. № 76-ос ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА з 18 березня 2016 року.

В подальшому розпорядженням відповідача від 18.08.2016 р. № 80-ос позивача звільнено з посади начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Також судом установлено, що виконавши 15.07.2016 р. постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, відповідач за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. (дату наступного звільнення) не нараховував і не виплачував позивачу заробітну плату, як не виплатив її й при звільненні у серпні 2016 р.

Стягнення заробітної плати за вказаний період, яка мала би бути нарахована та виплачена позивачу, є предметом даного спору.

Частиною 7 статті 43 Конституції України встановлено право на своєчасне одержання винагороди за працю.

На час виникнення спірних правовідносин позивач був державним службовцем.

У періоді часу, протягом якого правовідносини існували, нормативне регулювання правового статусу державної служи зазнало змін.

Так, відповідно до ст.1 Закону України від 16.12.1993 р. № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII) державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

За змістом ст.33 Закону № 3723-XII заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Цей Закон не містив обмежень щодо поширення дії норм законодавства про працю на державних службовців.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10.12.2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до положень ст.1 Закону № 889-VIII державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов'язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Державний службовець має право на належні для роботи умови служби та їх матеріально-технічне забезпечення; оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу (ч.1 ст.7 Закону № 889-VIII).

Такому його праву кореспондує обов'язок керівника державної служби створювати умови для виконання державними службовцями своїх посадових обов'язків та їх матеріально-технічне забезпечення (п.12 ч.2 ст.17, ст.ст.55, 63 Закону № 889-VIII).

Згідно із ст.50 Закону № 889-VIII держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов'язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв'язку з виконанням обов'язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення).

За змістом ст.5 Закону № 889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

З аналізу наведених правових норм слідує, що право державного службовця на отримання заробітної плати пов'язано з фактом зайняття ним посади державної служби.

Ураховуючи, що Законом № 889-VIII не врегульовані відносини щодо розрахунку з державним службовцем при звільненні, застосуванню в даному випадку підлягають загальні положення трудового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці" (далі - Закон № 108/95-ВР) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, ст.24 Закон № 108/95-ВР заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як вже зазначалось, 15.07.2016 р. ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА на виконання постанови Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі №8 21/632/16, про що головою райдержадміністрації видано розпорядження від 15.07.2016 р. № 76-ос.

Отже, позивач був поновлений на державній службі, а тому мав право на отримання заробітної плати відповідно до займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Проте з моменту поновлення на посаді державної служби - з 15.07.2016 р., та до його звільнення 18.08.2016 р. заробітна плата позивачу не нараховувалась і не виплачувалась, що не заперечується сторонами. При цьому відсутні докази виконання відповідачем свого обов'язку, визначеного п.12 ч.2 ст.17, ст.ст.55, 63 Закону № 889-VIII.

Відповідач пояснює це тим, що на момент поновлення позивача на посаді був відсутній у зв'язку з ліквідацією структурний підрозділ районної державної адміністрації - відділ містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА, а штатним розписом не було передбачено такої посади, як начальник зазначеного відділу.

Не спростовуючи цього факту, суд однак вважає, що у разі поновлення незаконно звільненого працівника на посаді, яка на цей час є скороченою (ліквідованою), роботодавець обтяжений обов'язком відновити правове становище працівника, яке існувало до звільнення, в тому числі внести зміни до штатного розпису, кошторису бюджетних призначень та нараховувати і виплачувати заробітну плату такому працівнику до його звільнення або зміни правового статусу.

Тому суд приходить до висновку, що поновивши ОСОБА_1 на посаді, відповідач був зобов'язаний нарахувати та виплатити йому заробітну плату за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р., а також виконати приписи ст.116 КЗпП України при наступному його звільненні у серпні 2016 року.

Вже сам по собі факт поновлення позивача на посаді державної служби, на думку суду, обумовив виникнення у нього "виправданих очікувань" (які є майном в розумінні статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) на отримання заробітної плати за цей період часу.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України", п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України", п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" тощо).

У зв'язку з цим слід звернути увагу на те, що чинним законодавством безпосередньо не врегульовано питання визначення розміру належної до стягнення заробітної плати у випадку не здійснення роботодавцем її нарахування в разі поновлення на скороченій посаді незаконно звільненого працівника та при одночасній зміні умов оплати праці та її істотних умов.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин за аналогією закону положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 (далі - Порядок), з метою практичного та ефективного відновлення порушеного конституційного права позивача на отримання заробітної плати.

Нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, чинність якого поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100. В тому числі цей Порядок застосовується у інших випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати (пп."л" п.1 Порядку).

З урахуванням абз.3 п.2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Згідно з абз.4 п.2 Порядку якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку, який передбачає, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

При цьому відповідно до абз.7, 8 п.2 Порядку у разі зміни структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівникам органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до актів законодавства період до зміни структури заробітної плати виключається з розрахункового періоду.

У разі коли зміна структури заробітної плати з одночасним підвищенням посадових окладів працівників органів державної влади та органів місцевого самоврядування відбулася у період, протягом якого за працівником зберігається середня заробітна плата, а також коли заробітна плата у розрахунковому періоді не зберігається, обчислення середньої заробітної плати провадиться з урахуванням виплат, передбачених працівникові згідно з умовами оплати праці, що встановлені після підвищення посадових окладів.

За змістом п.5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (годинна) заробітна плата працівника.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (п.8 Порядку).

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.8 Порядку).

У випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток (п.10 Порядку).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був звільнений з посади розпорядженням голови Каланчацької районної державної адміністрації від 07.04.2016 р. № 50-ос з 18 березня 2016 року. Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22.06.2016 р. у справі № 821/632/16 його поновлено на посаді також з 18 березня 2016 року.

При цьому з 18 березня по 15 липня 2016 року позивач перебував у вимушеному прогулі, а з 15 липня 2016 року по день звільнення 18 серпня 2016 року заробітна плата йому не нараховувалась і не виплачувалась не з його вини.

Тому при здійсненні розрахунку середнього заробітку слід виходити із виплат заявнику за січень та лютий 2016 року.

Відповідно до наявних у справі доказів (розрахункові листи за січень - квітень 2016 року, довідок Каланчацької РДА від 14.09.2017 р. № 03.01-36-497/0/17/611-13, від 15.09.2017 р. № 03.01-36-500/0/17/611-14, від 15.09.2017 р. № 03.01-36-499/0/17/611-14, від 15.09.2017 р. № 03.01-36-498/0/17/611-14):

кількість відпрацьованих ОСОБА_1 днів у січні 2016 року - 9, у лютому 2016 - 21, а всього - 30;

заробітна плата за січень 2016 року - 1883,32 грн., за лютий 2016 року - 3974,78 грн.

Загальна сума заробітної плати за січень та лютий 2016 рік - 5858,10 грн.

Згідно з вказаними довідками Каланчацької РДА посадовий оклад начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства з 1 грудня 2015 року становив 1755,00 грн., з 1 травня 2016 року - 4480,00 грн. Таким чином, коефіцієнт підвищення заробітної плати є 2,5527 (4480,00 грн. : 1755,00 грн.).

Загальна суму заробітної плати після коригування на коефіцієнт її підвищення складає 14953,97 грн. (5858,10 грн. х 2,5527).

Сума середньоденної заробітної плати - 498,47 грн. (14953,97 грн. : 30 днів).

Суд зазначає, що середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 у сумі 498,47 грн. також визначено постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 р. у справі № 821/632/16, яка набрала законної сили.

При цьому суд не приймає доводи позивача про необхідність застосовувати середньоденну заробітну плату в розмірі 1176,70 грн., яка визначена в постанові Херсонського окружного адміністративного суду від 11.01.2017 р. у справі № 821/1377/16, оскільки виконання цієї постанови в частині стягнення 117670 грн. заробітної плати за час вимушеного прогулу, крім зобов'язання здійснити виплату середнього заробітку за один місяць, зупинено ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03.08.2017 р. № К/800/22620/17.

Отже, розмір заробітної плати за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. повинен становити 12461,75 грн., з урахуванням того, що у вказаному періоді було 25 робочих днів (498,47 грн. х 25 днів).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову шляхом стягнення з Каланчацької РДА на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 15.07.2016 р. по 18.08.2016 р. в сумі 12461,75 грн., а не 29417,50 грн. як просить позивач.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з приводу якого позивачем заявлено відповідне клопотання, суд виходить з наступного.

Позивач просить відшкодувати йому витрати, пов'язані із прибуттям до суду на загальну суму 347,52 грн.

Згідно ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Позивач мешкає у смт. Каланчак Херсонської області.

На підтвердження витрат у сумі 347,52 грн. позивачем надано квитки на автобус: від 05.09.2017 р. за маршрутом Олександрівка-Херсон, придбаний на автостанції "Каланчак", вартістю 67,66 грн., а також за маршрутом Херсон-Каланчак, вартістю 72,27 грн.; від 13.09.2017 р. за маршрутом Хорли-Херсон, придбаний на автостанції "Каланчак", вартістю 67,66 грн., а також за маршрутом Херсон-Каланчак, вартістю 60,35 грн., від 20.09.2017 р. за маршрутом Хорли-Херсон, придбаний на автостанції "Каланчак", вартістю 67,66 грн., а також за маршрутом Херсон-Каланчак, вартістю 72,27 грн.

Згідно з матеріалами справи, позивач перебував в Херсонському окружному адміністративному суді 05.09.2017 р., 13.09.2017 р. та 20.09.2017 р.

Однак суд зазначає, що в провадженні Херсонського окружного адміністративного суду, крім даної справи № 821/1326/16, перебувала адміністративна справа № 821/1525/16 за позовом ОСОБА_1 до Каланчацької РДА про стягнення компенсації втрати частину заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати. Судові засідання у цих справа призначалися на ті ж самі дати - 05.09.2017 р. та 13.09.2017 р. У справі № 821/1525/16 судом 13.09.2016 р. постановлено рішення, яким з Каланчацької РДА стягнуто витрати ОСОБА_1 на переїзд з смт.Каланчак до м.Херсона та з м.Херсона до смт.Каланчак у сумі 267,94 грн. (за 05.09.2017 р., 13.09.2017 р.).

Отже витрати, що пов'язані з прибуттям до суду, у даній справі можуть бути відшкодовані лише в сумі вартості квитків за 20.09.2017 р., а саме - 139,93 грн. (67,66 + 72,27).

В той же час, відповідно до ч.3 ст.94 КАС України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати (до яких згідно п.2 ч.3 ст.87 КАС України відносяться і витрати сторін та їхній представників, що пов'язані із прибуттям до суду), здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 11.08.2017 р. заявлено позовні вимоги про стягнення 29417,50 грн., в той же час як судом позовні вимоги задоволено частково і стягнуто з відповідача 12461,75 грн. (42,36 %).

Таким чином, розмір витрат, які необхідно стягнути з Каланчацької РДА з урахуванням часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3, становить 59,27 грн. ((139,93 грн. х 42,36 %) :100 %).

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 71, 94, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 12461 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят одну) грн. 75 коп. заробітної плати.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 59 (п'ятдесят дев'ять) грн. 27 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 12.3