Справа № 536/583/17
Суддя: Колотієвський О. О.
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 536/583/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

Головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Курбановій В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними та скасування постанови серія АР № 814191 та визнання протиправними дій працівника поліції,-

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними та скасування постанови серія АР № 814191 та визнання протиправними дій працівника поліції.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 814191 від 25.03.2017 року, яка винесена інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, його було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф у розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

В мотивувальній частині постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 814191 зазначено, що «25.03.2017 року о 11 годині 45 хвилин в м. Кременчук перехрестя вулиць Манагарова та вулиці Республіканська водій керуючи т.з. здійснив зупинку на перехресті не для надання переваги в русі, чим порушив п.п. 15.9 г) ПДР України».

З відповідною постановою у справі про адміністративне правопорушення позивач не погоджується та вважає її протиправною з огляду на наступне:

25.03.2017 року близько 11 години 30 хвилин позивач, на автомобілі марки Skoda Octavia tour д.н.з. ВІ 3772 АО знаходився неподалік вулиці Манагарова.

До нього підійшли працівники патрульної поліції, серед яких був інспектор роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенант поліції ОСОБА_2, та повідомили, що нібито він здійснив зупинку на перехресті вулиць Манагарова та вулиці Республіканська.

На відповідні доводи, позивач зауважив, що здійснив зупинку у дозволеному правилами дорожнього руху місці. Жодних забороняючих знаків там не було.

На питання позивача якими доказами підтверджується порушення на думку патрульних поліції п.п. 15.9 г) ПДР не було надано жодної відповіді.

Крім цього, інспектором патрульної поліції без будь якого обґрунтування було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР 814191, про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 255 (двісті пятдесят пять) гривень.

На підставі вищевикладеного, просив визнати протиправними дії інспектора роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, які мали місце в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 814191 від 25.03.2017 р. відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 814191 від 25.03.2017 р., яка винесена інспектором роти № 1 батальйону УПП у м. Кременчуці ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 25 березня 2017 року ним, інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції, винесено постанову серії АР № 814191 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, о 11 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом Skoda Octavia tour д. н. з. ВІ 3772 АО, в м. Кременчуці на перехресті вулиць Манагарова та вулиці Республіканська здійснив зупинку на перехресті не для надання перевазі в русі, чим порушив п.п.15.9 «г» ПДР України.

Згідно з п.п.15.9 «г» Правил дорожнього руху України, зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Термін «перехрестя» наведений в п.1.10 ПДР України, має таке значення, як місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг.

Представник третьої особи Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши позов та докази, яким він обґрунтовується, заперечення на позов відповідача та представника Управління патрульної поліції у місті Кременчуці Департаменту патрульної поліції, письмові матеріали даної адміністративної справи, дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 11 ч.1 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В судовому засіданні встановлено та не оспорюється сторонами, що 25 березня 2017 року інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії АР № 814191 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення гр. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що водій ОСОБА_1 цього дня, о 11 год. 45 хв., керуючи транспортним засобом Skoda Octavia tour д. н. з. ВІ 3772 АО, в м. Кременчуці на перехресті вулиць Манагарова та вулиці Республіканська здійснив зупинку на перехресті не для надання перевазі в русі, чим порушив п.п.15.9 «г» ПДР України.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984р. (далі - КупАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

У розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху вимушена зупинка це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Згідно пункту 15.14 Правил дорожнього руху у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9 - 9.11 цих Правил (ввімкнути аварійну світлову сигналізацію (п. 9.9), разом з увімкненням аварійної світлової сигналізації слід установити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані, що забезпечує безпеку дорожнього руху, але не ближче 20 м до транспортного засобу в населених пунктах і 40 м поза ними (п. 9.10).

Позивач в судовому засіданні пояснив суду, що 25.03.2017 року о 11 годині 45 хвилин в м. Кременчук здійснив вимушену зупинку на перехресті вулиць Манагарова та вулиці Республіканська, у звязку з тим, що його дружині ОСОБА_6 стало погано і остання прохала зупинитись біля аптеки, що він і зробив.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що вона хворіє на діабет, є гіпертоніком, у звязку з чим 25.03.2017 року приблизно о 11 годині 45 хвилин їй стало зле, тому попрохала свого чоловіка зупинитися біля аптеки, що він і зробив, а коли повернулася до машини, то чоловік спілкувався з працівниками поліції.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на припущеннях і всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, зібрані у справ і докази та їх оцінка в сукупності підтверджують, що позивач здійснив саме вимушену зупинку у розумінні пункту 1.10 Правил дорожнього руху, діючи у стані крайньої необхідності через погіршення стану здоров'я, тому позовні вимоги про скасування спірної постанови підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Разом з цим, суд не вбачає в діях працівника поліції протиправності, оскільки на момент складання оскаржуваної постанови, позивач не повідомив йому, що зупинка транспортного засобу була повязана зі станом здоровя його дружини, а наполягав на відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення

Керуючись ст.ст. 18, 122, 251, 268, 276, 283, 284 КУпАП, ст.ст.11, 71, 86, 158-163 КАС України, «Правилами дорожнього руху України», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці ДПП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про визнання протиправними та скасування постанови серія АР № 814191 та визнання протиправними дій працівника поліції задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення від 25.03.2017 року серія

АР № 814191 за ч.1 ст. 122 КУпАП, складену відносно ОСОБА_2 скасувати.

Постанову може бути оскаржено до Харківського Апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. О. Колотієвський