Справа № 820/3609/17
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

20 вересня 2017 р. справа № 820/3609/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Біленського О.О., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Громадянин Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в якому просить суд: скасувати Рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 01.12.2007 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17 серпня 2017р. позивач отримав у ГУ ДМС України в Харківській області лист №04/1-20096 від 17.08.2017р. на заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з непридатністю її до подальшого використання, яким його було повідомлено про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Вєтнаму ОСОБА_3 рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 01.12.2007 року. У вказаному листі не зазначено жодних правових підстав, за яких громадянину Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 має бути скасовано дозвіл на імміграцію. Позивач вважає, що рішення ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 01.12.2007 року є неправомірними, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позивач та представник позивача у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог процесуального законодавства. 18.09.2017 року надали до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити адміністративний позов.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства. До канцелярії Харківського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов лист, в якому зазначено, що у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Луганської області, УДМС було вимушено змінити місце дислокації з міста Луганська до міста Сєвєродонецьк Луганської області. Передислокація була незапланованою та евакуювати документацію УДМС не надалось можливим. Отже на теперішній час УДМС не має можливості надіслати до Харківського окружного адміністративного суду матеріали особової справи громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 та рішення ВГІРФО УМВС України в Луганській області від 01.12.2007 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Вєтнаму ОСОБА_3. У вказаному листі просив розглядати справу без участі представника відповідача.

Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального законодавства.

Згідно з ч.6 ст.128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до вимог ч.1 ст.41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи доказів, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними документами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином Соціалістичної Республіки Вєтнам, що підтверджується копією паспорта.

Громадянин Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 документований тимчасовою посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 25.06.2003 року видану ВГІРФО УМВС України в Луганській області.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 10.10.2008 року, видану ВГІРФО УМВС України в Харківській області у зв'язку з виїздом на постійне проживання до м.Харкова.

17 серпня 2017р. позивач отримав у ГУ ДМС України в Харківській області лист №04/1-20096 від 17.08.2017р. на заяву про обмін посвідки на постійне проживання в Україні у зв'язку з непридатністю її до подальшого використання, яким його було повідомлено про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Вєтнаму ОСОБА_3 рішенням ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 01.12.2007 року. Зазначений лист надано позивачу без вручення йому самого Рішення про скасування Посвідки на постійне проживання в Україні.

Статтею 2 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено, що іноземці та особи без громадянства мають ті ж права і свободи та виконують ті ж обов'язки, що і громадяни України, якщо інше не передбачено Конституцією, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства є рівними перед законом незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, ставлення до релігії, роду і характеру занять, інших обставин.

Статтею 3 зазначеного Закону передбачено, що іноземці та особи без громадянства можуть у встановленому порядку іммігрувати в Україну на постійне проживання або прибути для працевлаштування на визначений термін, а також тимчасово перебувати на її території.

Іноземці та особи без громадянства, які іммігрували на постійне проживання або прибули для тимчасового працевлаштування, отримують посвідки відповідно на постійне або тимчасове проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України № 2491-ІІІ від 07 червня 2001 року "Про імміграцію".

Статтею 6 Закону № 2491-ІІІ визначено повноваження спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкованих йому органів.

За приписами частини 1 пунктів два і три цієї норми спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядковані йому органи: перевіряють правильність оформлення документів щодо надання дозволу на імміграцію, виконання умов для надання такого дозволу, відсутність підстав для відмови у його наданні; приймають рішення про надання дозволу на імміграцію, про відмову у наданні дозволу на імміграцію, про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Аналогічні норми містяться в підпункті 8 пункту 4 Положення про Державний департамент у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, затвердженого постановою КМУ від 14 червня 2012 року № 844.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про імміграцію", у редакції, що діяла на час видачі позивачу посвідки на постійне проживання в Україні, дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 6 Закону України « Про імміграцію» від 07.06.2001р. №2491-ІІІ далі Закон № 2491-III) спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань імміграції і підпорядкуванні йому органи приймають рішення про скасування дозволу на імміграцію та видають копії цих рішень особам, яких вони стосуються.

Відповідно до ст.13 Закону №2491-111 орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем проживанням особи, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не пізніш як у тижневий строк дня отримання цього рішення надсилає його копію особі та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Пунктом 23 Постанови КМУ «Порядку оформлення і видачі посвідки на постійне проживання» від 26.12.2002р. №1983р. передбачено, що департамент, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний терміни подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.

Судом встановлено, що в порушення вищезазначених норм законів при прийняті Рішення про скасування Посвідки на постійне проживання в Україні громадянину Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 не запросив позивача для надання особистих пояснень та не надіслав копію Висновку, чим порушив його право на захист своїх прав і законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Статтями 10, 11 зазначеного Закону, у редакції, що діяла на час оформлення посвідки, встановлено, що дозвіл на імміграцію не надається: 1) особам, засудженим до позбавлення волі на строк більше одного року за вчинення діяння, що відповідно до законів України визнається злочином, якщо судимість не погашена і не знята у встановленому законом порядку; 2) особам, які вчинили злочин проти миру, воєнний злочин або злочин проти людяності та людства, як їх визначено в міжнародному праві, або розшукуються у зв'язку із вчиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином, або проти яких порушено кримінальну справу, якщо попереднє слідство за нею не закінчено; 3) особам, хворим на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання, перелік яких визначено центральним органом виконавчої влади з питань охорони здоров'я; 4) особам, які в заявах про надання дозволу на імміграцію зазначили свідомо неправдиві відомості чи подали підроблені документи; 5) особам, яким на підставі закону заборонено в'їзд на територію України; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції за місцем її проживання видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Суд зазначає, що процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим постановою КМУ від 26.12.2002 року № 1983.

У відповідності до пп. 2 п. 2 цього Порядку, в редакції, яка діяла на час надання посвідки, рішення за заявами про надання дозволу на імміграцію залежно від категорії іммігрантів приймають територіальні органи Департаменту в головних управліннях, управліннях МВС в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) - стосовно іммігрантів, які підпадають під квоту імміграції (крім іммігрантів, стосовно яких рішення приймає Департамент), а саме: батьків, чоловіка (дружини) іммігранта та його неповнолітніх дітей.

З наведених норм вбачається, що прийняття рішення щодо надання дозволу на імміграцію належить до компетенції відповідних державних органів, які на підставі заяви іммігранта, аналізу отриманої інформації, матеріалів справи приймають рішення про надання дозволу на імміграцію чи про відмову у наданні такого дозволу. Рішення про надання дозволу на імміграцію є підставою для отримання посвідки на постійне проживання.

В ході розгляду справи встановлено, що позивач був документований посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 10.10.2008 року, видану ВГІРФО УМВС України в Харківській області.

Отже, відповідач при прийнятті рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україні, проводив перевірки законності залишення на постійне проживання в країні, проводив перевірку законності залишення на постійне проживання на території України позивача та керуючись ЗУ "Про імміграцію", підстав для відмови у наданні дозволу на імміграцію позивачу, не було виявлено, у зв'язку з чим надано тимчасову посвідку на постійне проживання в Україні.

Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про імміграцію", у редакції, що діяла на час прийняття рішення відповідачем про скасування дозволу, дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з'ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Таким чином, ЗУ "Про імміграцію" встановлений вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну зі змісту якого вбачається, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.

Відповідно до абз. 4 п. 4 Прикінцевих положень ЗУ "Про імміграцію" іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну до 6.03.1998 року за Угодою між Урядом Соціалістичної Республіки В'єтнам та Урядом СРСР про направлення і прийняття в'єтнамських громадян на професійне навчання та роботу на підприємства і в організації СРСР від 02.04.1981 року, залишилися проживати в Україні і звернулися протягом 6 місяців з дня набрання чинності цим Законом із заявою про видачу їм посвідки на постійне проживання в Україні вважаються такими, що мають дозвіл на імміграцію в Україну.

Зазначена норма регулює відносини які виникають між уповноваженим органом та іноземцем при наданні дозволу на імміграцію та не передбачає випадків скасування посвідки на постійне проживання в Україні. Посвідка на постійне проживання таким особам видається за їх заявами або заявами їх законних представників без оформлення дозволу на імміграцію.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.п. 21-24 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого Постановою КМУ № 1983 від 26.12.2002 року, дозвіл на імміграцію скасовується органом за місцем його видачі. Питання щодо скасування дозволу вправі порушити орган внутрішніх справ, інший орган виконавчої влади, який у межах наданих йому повноважень забезпечує виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію. Для започаткування процедури розгляду питання про скасування дозволу на імміграцію відповідне подання надсилається до органу за місцем прийняття рішення про надання такого дозволу. ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення. Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти. Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до ст. 13 ЗУ "Про імміграцію".

Окремо суд зазначає, що з наданої представником третьої особи копії висновку ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 01.12.2007 року не вбачається прийняття відповідачем рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вказаний висновок носить рекомендаційний характер та не містить жодних фактичних обставин щодо надання позивачем неправдивих відомостей та підроблених документів.

Крім того, згідно положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

З огляду на встановлені у справі обставини суд приходить до висновку про необхідність скасування рішення відповідача, як прийнятого не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для його прийняття, без урахування принципу пропорційності, а також права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач, як суб'єкт владних повноважень не надав до суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем під час отримання посвідки на постійне проживання в Україні від 25.06.2003 року було дотримано усіх вимог законодавства про імміграцію, а тому позовні вимоги про скасування Рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Вєтнаму ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 01.12.2007 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд присуджує документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області на користь Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст. 17, 50, 160-163, 167, 185, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа - Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про скасування рішення - задовольнити.

Скасувати Рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ВГІРФО ГУМВС України в Луганській області від 01.12.2007 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (93404, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 12) на користь Громадянина Соціалістичної Республіки Вєтнам ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ід. код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) судовий збір у сумі 640,00 (шістсот сорок) грн. 00 коп..

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом десяти днів з дня її проголошення, у разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова у повному обсязі виготовлена 20.09.2017 року.

Суддя Біленський О.О.