Справа № 802/1282/17-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 вересня 2017 р. Справа № 802/1282/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

секретаря судового засідання: Фурмана В.В.

представника позивача: Майданевича Л.О.

представника відповідача: Кирилюка Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження"

до: Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області

про: скасування постанови про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Відродження" (ТОВ "Відродження", товариство, позивач) з адміністративним позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області (Департамент ДАБІ у Вінницькій області, інспекція, відповідач) про скасування постанови №6/1002-09-799 від 14.06.2017 р.

На обґрунтування позову зазначено, що товариству стало відомо про проведення відповідачем перевірки за наслідком якої складено акт, до якого внесено недостовірні відомості та, як наслідок, безпідставно прийнято рішення про застосування штрафних санкцій.

Так, позивач зазначає, що підставою для застосування санкцій став не допуск директором товариства перевіряючих до перевірки. Однак, дані обставини не відповідають дійсності, оскільки керівник перебував у відрядженні, що підтверджується відповідними документами, а відтак, не міг не допустити чи допустити перевіряючого до об'єкта перевірки.

Окремо позивач також вказав, що у вину товариству ставлять порушення пункту 1 частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", про що зазначено в акті, приписі, протоколі та постанові, однак такого пункту в цій частині даної норми не існує. Також позивачем зазначено, що в спірній постанові не повністю вказано норму Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, а саме не зазначено яку саме статтю порушено.

За таких обставин, вважає, що постанова про накладення штрафу підлягає скасуванню, у зв'язку із чим звернувся із цим позовом до суду.

Протокольною ухвалою суду від 13.09.2017 р. замінено неналежного відповідача на належного, а саме, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволені з підстав наведених у письмових запереченнях. Зокрема вказав, що працівниками ДАБІ у Вінницькій області здійснено виїзд на об'єкт перевірки, однак в порушення статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. №553, керівник не допустив перевіряючих до перевірки. У зв'язку із чим складено припис про усунення порушення та, в подальшому, винесено постанову, якою накладено штраф. За таких обставин вважає постанову правомірною, а позов не обґрунтованими та таким, що не підлягає задоволенню.

В судове засідання в якості свідка викликано головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування ОСОБА_3, який суду повідомив, що відповідно до направлення на проведення перевірки, він 29 травня 2017 р. з'явився на об'єкт перевірки, визначений у наказі №91-ППЮ від 24.05.2017 р., однак не був допущений до такої директором ТОВ «Відродження» ОСОБА_1 Свідок повідомив, що протягом встановленого для перевірки терміну неодноразово телефонував директору товариства з метою отримання дозволу та/або допуску до об'єкта, однак позитивної відповіді не отримав. Водночас повідомив суду про наявність документів, які підтверджують, що об'єкт перевірки належить саме товариству, копії яких долучено до матеріалів справи. Оскільки, як пояснив свідок, не допуск до перевірки має наслідком застосування штрафних санкцій, інспекцією складено відповідну постанову.

Розглянувши матеріали справи дослідивши надані докази, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, суд встановив наступне.

На підставі наказу Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 91-ППЮ від 24.05.2017 р., направлення Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області № 91-ППЮ від 24.05.2017 р. головним державним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області ОСОБА_3 29.05.2017 здійснено виїзд на об'єкт перевірки, а саме, нежитлових будівель та споруд, що знаходяться на землях Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області урочище "Табори відпочинку", забудовник ТОВ "Відродження".

За наслідком проведеної перевірки складено акт №91-ППЮ від 02.06.2017р. про недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно - будівельного контролю на будівництво нежитлових будівель та споруд ТОВ "Відродження" на землях Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області урочище "Табори відпочинку" для виконання покладених на них функцій, що є порушенням пункту 1 частини четвертої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

02.06.2017 р. складено протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності щодо виявлення порушення пункту 1 частини четвертої статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та припис №168 від 02.06.2017 р. щодо усунення даного порушення, шляхом допуску уповноважених осіб Департаменту ДАБІ у Вінницькій області до проведення перевірки об'єкта будівництва до 19.06.2017 р.

В подальшому, за встановлені правопорушення, а саме, не допуск посадових осіб до перевірки, до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в загальному розмірі 50520 грн., про що винесено постанову №6/1002-09-799 від 14.06.2017 р.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (далі - Закон № 877-V ).

Частинами першою, другою статті 2 Закону № 877- V визначено, що його дія поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходи контролю здійснюються, серед інших, органами державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

В розумінні частини першої статті 1 Закону № 877- V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Водночас, правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі - Закон №3038-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

В розумінні положень частини першої статті 41 Закону №3038-VI, державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт визначається Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23 травня 2011 р. (далі - Порядок №553, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно пунктів 5, 7 Порядку №553, державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом. Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до приписів пункту 14 Порядку № 553, суб'єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов'язаний допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю; виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Окрім того, положеннями пункту 1 частини четвертої статті 41 Закону № 3038-VI, встановлено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню.

У разі відмови суб'єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт (п. 14 Порядку № 553).

Згідно пунктів15, 16 Порядку № 553, форми актів та інших документів, які складаються під час або за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджуються Мінрегіоном.

За результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

З аналізу процитованих норм Порядку № 553 видно, що законодавець розмежовує акти на два види: перший - про недопущення посадових осіб інспекції державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій; другий - складається за результатами державного архітектурно-будівельного контролю, тобто за результатом фактично проведеної перевірки.

Частиною шостою статті 7 Закону № 877-16, визначено, що в останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, за недопущення посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю, на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій, суб'єкт містобудування, відповідно до пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", несе відповідальність у вигляді штрафу - у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Із аналізу вищенаведених норм видно, що під час перевірки суб'єкт містобудування зобов'язаний допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки та у разі недопуску такий (суб'єкт містобудування) притягується до відповідальності у вигляді штрафу.

Як встановлено судом та підтверджено показами свідка ОСОБА_3, 29 травня 2017 року останній здійснив виїзд на об'єкт будівництва нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться на землях Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області урочище "Табори відпочинку" та належить ТОВ "Відродження" для проведення позапланової перевірки, однак директором товариства до перевірки його не було допущено.

У зв'язку з відмовою керівника ТОВ "Відродження" виконати вимоги інспектора, а саме допустити до перевірки,- в останній день перевірки складено акт про недопущення посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю на об'єкти будівництва, підприємства будівельної галузі для виконання покладених на них функцій від 02.06.2017р. та, в подальшому, винесено постанову про застосування штрафу, що відповідає приписам пункту 2 частини шостої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності".

Оцінюючи позицію представника позивача щодо неправдивих відомостей про його особистий не допуск до перевірки 2 червня 2017 р., суд зазначає про наступне.

Так, із матеріалів справи видно, що директор товариства ОСОБА_1 дійсно з 01.06.2017 р. по 07.06.2017 р. та з 12.06.2017 р. по 15.06.2017 р. перебував у відрядженні, що підтверджується наказами №01-06/2017-1 від 01.06.2017 р., №02-06/2017-1 від 02.06.2017 р., проїзними квитками, звітами про виконання завдання, маршрутним листом(а.с. 18- 21, 23). Окрім того, з 19.06.2017 р. по 30.06.2017 р. та з 03.07.2017 р. по 21.07.2017 р. включно, директор перебував у відпустці, про що свідчать накази №16-06/2017-1 від 16.06.2017 р., №1-07/2017-1 від 01.07.2017 р. Однак перевірка розпочалась 29.05.2017 р. Складання акту 2.06.2017 р., тобто в останній день перевірки передбачено наведеними вище нормами чинного законодавства та не спростовує викладені у ньому обставини, адже у акті не вказано, що саме 2.06.2017 р. посадових осіб відповідача не допущено до перевірки директором товариства. Суд зауважує, що акт фіксує події всієї перевірки, а не лише дня дати його складання.

А отже, доводи позивача в досліджуваній частині спростовуються вищенаведеним та не приймаються судом до уваги.

Аналізуючи позицію представника позивача щодо відсутності норми чинного законодавства, а саме пункту 1 в частині 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порушення якого ставиться в провину ТОВ "Відродження" та відсутності посилань на статтю Закону «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» в оскаржуваній постанові, суд зазначає про наступне.

В редакції чинній на момент виникнення спірних відносин, зокрема, на час проведення перевірки та складання акту, положення частини 4 статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" містили пункт 1, який передбачав, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню. А отже, посилання відповідача у складених ним документах (акт перевірки, постанова про накладення штрафу) на вказану норму є обґрунтованим, адже до правовідносин застосовується та норма, яка діє на момент їх виникнення.

Окрім того, аналогічна за змістом процитованої норми міститься й у пункті 1 частини третьої статті 41 Закону № 3038-VI в редакції чинній на момент складання оскаржуваної постанови, на яку також в останній є посилання.

Отже в цій частині позиція представника позивача не знайшла підтвердження.

Стосовно відсутності посилань на номер «статті» Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", яка стала підставою для застосування санкції, то суд зазначає про наступне.

Так, дійсно, як видно з резолютивної частини оскаржуваного рішення, ТОВ «Відродження» визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого «пунктом 2 частиною 6 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності"».

Як зазначено представником відповідача та свідком у судовому засіданні, у постанові помилково не вказано номер статті, яким є 2.

З цього приводу суд зазначає, що дана обставина не спростовує наявність самого порушення допущеного позивачем та виключає наявність такої норми у самому законі, а відтак, не є підставою для скасування постанови.

Суд, також не приймає до уваги доводи представника товариства стосовно того, що перевірка проводилась не за фактичним місцезнаходженням ТОВ "Відродження", оскільки об'єктом перевірки, як видно із наказу №91-ППЮ від 24.05.2017 р. та акту №91-ППЮ є нежитлові споруди та будівлі, що розташовані на землях Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області урочище "Табори відпочинку".

При цьому, згідно свідоцтва про право власності №11 від 27.11.2009 р. власником нежитлових будівель та споруд, які знаходяться на землях Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області урочище "Табори відпочинку" є саме ТОВ "Відродження".

Не беруться й до уваги доводи сторони позивача про безпідставність відмови відповідача у отриманні від органів статистики інформації про фактичну адресу позивача, оскільки здійснення перевірки, як вже зазначалось, здійснювалось не за фактичним місцезнаходження юридичної особи, а за місцезнаходженням об'єкту перевірки.

Окрім того, суд також звертає увагу й на те, що підставою для проведення перевірки стала скарга громадянина (копія якої міститься в матеріалах адміністративної справи), що узгоджується з вимогами статті 6 Закону № 877-V. А враховуючи ту обставину, що перевіряючих не було допущено до перевірки, суд звертає увагу на те, що перевірка фактично не проводилась, відповідно, не встановлювалась законність/незаконність, наявність чи відсутність будівництва та статус суб'єкта (замовник, підрядник тощо) чи об'єкта містобудування, на що вказує представник позивача.

За сукупністю наведених обставин, суд доходить висновку, що факт не допуску позивачем головного державного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Вінницькій області до проведення позапланової перевірки підтверджено, а відтак, останнього обґрунтовано притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу, про що винесено оскаржувану постанову.

Частиною 3 статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено).

Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та надані позивачем, суд доходить висновку, що мотивація, на яку посилається останній, не дає суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували доводи відповідача, а встановлені у справі обставини підтверджують позицію, покладену в основу оскаржуваної постанови, відтак відсутні підстави для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до статті 94 КАС України, особі, що не є суб'єктом владних повноважень у разі відмови у задоволені позову - судовий збір не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 14, 69, 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову - відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна