Справа № 408/3374/17-а
Суддя: Соболєв Є. О.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 408/3374/17-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року смт. Біловодськ

Суддя Біловодського районного суду Луганської області Соболєв Є.О., розглянувши в письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області (далі за текстом - УСЗН) про визнання рішення УСЗН та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з цим позовом до відповідача, обґрунтовуючи який вказала таке.

Вона на початку 2016 року була вимушена залишити місце свого постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку із проведенням АТО та фактичними бойовими діями, та переміститися до смт. Станиця Луганська Луганської області, де вона проживає до цього часу.

До того, як проживати в смт. Станиця Луганська у належному їй будинку, вона разом з сім'єю здійснила переміщення з с. Миколаївка до смт. Троїцьке Луганської області. До смт. Станиця Луганська з смт. Троїцьке вони були вимушені переїхати, оскільки її чоловіка було призначено на посаду начальника караулу 24 Державної пожежно-рятувальної частини (смт. Станиця Луганська) з 12 січня 2016 року.

Вона працювала в ДЗ «Станично-Луганська районна санітарно-епідеміологічна станція Луганської області» з 2004 року по 2016 рік. Зараз вона працює в Станично-Луганському районному управлінні Держпродспоживслужби в Луганській області.

Як внутрішньо переміщена особа вона зареєстрована з 10 березня 2016 року. В смт. Станиця Луганська вона має власний будинок, за адресою: АДРЕСА_2. В цьому будинку проживає вона та її сім'я: чоловік ОСОБА_2, син ОСОБА_3, 2010 р.н. та дочка ОСОБА_3, 2013 р.н., які теж є внутрішньо перемішеними особами.

14 березня 2016 року вона звернулась з заявою до відповідача за призначенням їй щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Дана допомога на її сім'ю була призначена з 14 березня по 13 вересня 2016 року в сумі 2400,00 грн. щомісячно.

Проте на її звернення 12 вересня 2016 року про продовження виплат адресної допомоги ВПО їй було відмовлено, про що її було повідомлено усно, і лише 14 грудня 2016 року вона змогла отримати від відповідача повідомлення про причини відмови (призупинення ) їй адресної допомоги, хоча запит було направлено ще 11 жовтня 2016 року. В цьому повідомленні було зазначено, що виплату допомоги призупинено через те, що житлове приміщення, в якому вона проживає належить їй на праві власності.

А 21 червня 2017 року вона отримала від відповідача роз'яснення, в якому вказувалось, що УСЗН прийнято рішення від 15 червня 2017 року № 317 про скасування дії довідки ВПО на підставі п. 5 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо перемішених осіб» у зв'язку з поданням завідомо неправдивих відомостей, маючи на увазі, що вона постійно проживала у смт. Станиця Луганська, оскільки постійно тут працювала.

Не погоджуючись із діями відповідача, вказуючи на те, що твердження УСЗН про те, що вона постійно проживає в смт. Станиця Луганська, а тому не є внутрішньо переміщеною особою є неправдивими, які вона заперечує, оскільки вона до антитерористичної операції дійсно працювала в смт. Станиця Луганська, а проживала в с. Миколаївка звідки вона їздила на роботу через те, що відстань між цими населеними пунктами невелика, просить суд: зобов'язати відповідача відновити дію довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи їй та її дітям, які вписані у довідці; зобов'язати УСЗН призначити їй, як представнику сім'ї, адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та виплатити заборгованість з вересня 2016 року по день винесення рішення суду.

Перед початком судового засідання від сторін надійшли клопотання про розгляд справи за їхньої відсутністю, у зв'язку з чим судом було винесено ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Частиною першою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України передбачається, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3 ст. 8 КАСУ).

Відповідно до статті першої Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Частина друга статті 3 Конституції України наголошує, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом (ч. 1 ст. 46 КУ).

В статті 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» зазначається, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Абзацом першим частини першої статті 1 цього ж Закону визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч.ч. 1,2 ст. 4 зазначеного Закону).

Довідка, видана до 20 червня 2016 р., яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України «Про забезпечення і свобод внутрішньо переміщених осіб» (див. Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затверджений постановою КМУ від 01 жовтня 2014 року № 509 в редакції та змінами на час виникнення спірних правовідносин).

Частина перша статті 12 вказаного Закону передбачає, що підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості. Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, чого не оспорює відповідач, що позивача та її дітей 10 грудня 2014 року було взято на облік як осіб, що переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції в управлінні соціального захисту населення Троїцької районної державної адміністрації Луганської області, про що свідчить копія відповідної довідки № 935000953.

Згідно даної довідки видно, що позивач з дітьми перемістилась з тимчасово окупованої території, а саме з с. Миколаївка Станично-Луганського району Луганської області (див. Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджений розпорядженням КМУ від 07 листопада 2015 року № 1085 в редакції розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року № 1276 -р) та стала проживати з сім'єю за адресою: АДРЕСА_3.

На початку 2016 року вона переїхала із сім'єю до смт. Станиця Луганська Луганської області, де вони стали проживати у належному їй на праві власності житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_2.

У зв'язку з цим відповідачем з 10 березня 2016 року позивача, її дітей та чоловіка було взято на облік як внутрішньо перемішених осіб.

14 березня 2016 року відповідач на підставі пункту 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (далі за текстом - Порядок № 505) за заявою позивача оформив їй та її сім'ї відповідну грошову допомогу, яку виплачував до 13 вересня 2016 року.

12 вересня 2016 року позивач, як уповноважений представник сім'ї, згідно з пунктом 5 Порядку № 505 звернулась до відповідача з заявою про продовження даної грошової допомоги. Даний факт підтверджується переоформленою відповідачем позивачу довідкою ВПО від 12 вересня 2016 року № 905005675.

Однак відповідач із призначенням грошової допомоги зволікав та лише 14 грудня 2016 року на чергове звернення позивача повідомив її, що їй, як уповноваженому представнику сім'ї, було призупинено виплату грошової допомоги, у зв'язку з тим, що житлове приміщення, в якому вона проживає належить їй на праві власності.

18 травня 2017 року (підтверджується запереченнями відповідача) позивач знову звернулась до УСЗН з заявою про призначення їй та її сім'ї щомісячної адресної допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Однак на чергове її звернення, вже з Департаменту соціального захисту населення Луганської обласної державної адміністрації, позивача було повідомлено, що рішенням УСЗН від 15 червня 2017 року за № 367 дію її довідки про взяття на облік ВПО скасовано, а рішенням Комісії, що була утворена Станично-Луганською районною військово-цивільною адміністрацією їй було відмовлено (протокол № 57 від 15.06.17) у призначенні грошової допомоги у зв'язку із скасуванням довідки про взяття на облік ВПО.

Про такі ж підстави для відмови у призначенні грошової допомоги позивачу на подану нею заяву від 18.05.17 вказує у своїх запереченнях проти позову відповідач.

З цих заперечень, а також доданих до них документів, вбачається, що УСЗН скасувало позивачу дію довідки про взяття на облік ВПО, в яку були внесені її діти, з тих підстав, що позивач надала відповідачу недостовірні відомості. Цей висновок відповідач зробив на підставі того, що у позивача в смт. Станичця Луганська знаходиться у власності житловий будинок, та вона постійно працює в цьому населеному пункті.

Однак з діями відповідача щодо призупинення виплати грошової допомоги на підставі заяви позивача від 12.09.16 та скасування дії довідки про взяття на облік ВПО, а також щодо відмови у призначенні грошової допомоги, погодитись не можна.

Відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З паспорту позивача видно, що, після реєстрації шлюбу, з 2000 року зареєстрованим її місцем проживання була адреса, розташована у місті Луганську. З 30 грудня 2011 року позивач змінила адресу зареєстрованого місця проживання на АДРЕСА_1. Дана адресою позивач зареєстрована до теперішнього часу. Факт проживання позивача за вказаною адресою з сім'єю до початку антитерористичної операції також підтверджується довідкою про склад сім'ї від 05 серпня 2013 року № 821, виданої Миколаївською сільською радою Станично-Луганського району Луганської області.

Місто Луганськ та село Миколаївка Станично-Луганського району Луганської області відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, затверджений розпорядженням КМУ від 07 листопада 2015 року № 1085 в редакції розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 року № 1276 -р, до цього часу вважаються територіями, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють повноваження, та вони є тимчасово окупованими територіями на підставі постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Також про факт проживання позивача на території, яка зараз вважається тимчасово окупованою свідчить її свідоцтво про шлюб, паспорт її чоловіка, свідоцтва про народження їхніх дітей, з яких йдеться, що позивач укладала шлюб, народжувала дітей та проживала з чоловіком на території, що на цей час є тимчасово окупованою

Дійсно, з трудової книжки позивача, а також з даних про роботу позивача, вбачається, що позивач з 2004 року працює в смт. Станиця Луганська.

Також позивачем не заперечується факт, що їй на праві власності належить будинок, в якому вона з сім'єю на цей час проживає в смт. Станиця Луганська.

Між тим, це не дає підстав відповідачу стверджувати, що позивач постійно проживала на території смт. Станиця Луганська, оскілки керівництву УСЗН достовірно відомо, що відстань між с. Миколаївка та смт. Станиця Луганська складає біля 10 км, звідки ОСОБА_1 до початку проведення АТО могла безперешкодно кожного дня їздити.

Отже, враховуючи, що даними про роботу чоловіка позивача підтверджується обставини переїзду сім'ї позивача у 2016 році до смт. Станиця Луганська, крім того, відповідач не надав доказів, що спростовують доводи позивача, що вона до тимчасової окупації проживала саме в смт. Станиця Луганська, суд вважає, що УСЗН в порушення вимог статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо перемішених осіб» прийняв рішення про скасування дії довідки ОСОБА_1 про взяття на її облік як тимчасово переміщену особу.

Крім того, суд вважає, що відповідач незаконно, в порушення пункту 6 Порядку № 505, призупинив позивачу виплату грошової допомоги на підставі поданої нею заяви від 12.09.16, оскільки житловий будинок, де проживає сім'я ОСОБА_1, розташований в смт. Станиця Луганска Луганської області, яке згідно Переліку, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2015 р. № 1085, належить до населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення.

Наведено переконало суд, що своїми діями відповідач порушив права позивача та її сім'ї на отримання адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, тому їх слід відновити.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на те, що для повного захисту прав позивача необхідно скасування прийнятого відповідачем рішення про скасування довідки ВПО, а також визначення конкретних строків отримання грошової допомоги, суд з урахуванням наведеної вище норми закону, вважає необхідним вийти за межі позовних вимог та скасувати як незаконне рішення УСЗН від 15 червня 2017 року № 347 «Про скасування дії довідки ОСОБА_1.», зобов'язати відповідача відновити дію довідки ВПО позивача з дати прийняття її на облік ВПО, а також зобов'язати його нарахувати і виплатити позивачу, як уповноваженому представнику сім'ї, грошову допомогу за періоди з 14 вересня 2016 року (наступного дня після закінчення виплати грошової допомоги в 6 -ти місячний термін) по 13 березня 2017 року та з 18 травня 2017 року по день винесення судового рішення, та надалі виплачувати цю допомогу до зняття її та членів її сім'ї з обліку як тимчасово перемішених осіб, або до шести місяців з дня звернення за даною допомогою, тобто до 18 листопада 2017 року, в залежності, яка подія настане раніше.

Згідно частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що фактично основні вимоги позивача були задоволені, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань слід стягнути судовий збір, що нею був сплачений за подання даного позову.

На підставі наведеного, ст. ст. 2, 11, 159-163 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незаконним дії управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області щодо призупинення ОСОБА_1 виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за період з 14 вересня 2016 року по 13 березня 2017 року, скасування дії її довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та відмови у призначенні грошової допомоги з 18 травня 2017 року.

Скасувати як незаконне рішення управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації від 15 червня 2017 року № 347 «Про скасування дії довідки ОСОБА_1.».

Зобов'язати управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації відновити дію довідки № НОМЕР_1 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 з дня взяття її на облік.

Зобов'язати управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1, як уповноваженому представнику сім'ї, щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житло-комунальних послуг, за періоди з 14 вересня 2016 року по 13 березня 2017 року та з 18 травня 2017 року по день винесення даного судового рішення, та надалі виплачувати цю допомогу до зняття її та членів її сім'ї з обліку як внутрішньо перемішених осіб, або до шести місяців з дня звернення за даною допомогою, тобто до 17 листопада 2017 року, в залежності, яка подія настане раніше.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з управління соціального захисту населення Станично-Луганської районної державної адміністрації Луганської області на користь ОСОБА_1 1920,00 грн. - судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з цим позовом до суду.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Біловодський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня отримання її копії сторонами.

Суддя Є.О.Соболєв