Справа № 807/507/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7822/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мікули О.І.,

суддів Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Еліта" Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області до Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Еліта" Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України про стягнення заборгованості по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій,-

в с т а н о в и в :

Позивач - Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області звернулося в суд з позовом до відповідача - Дослідного господарства Агрофірма "Еліта" (ДГ Агрофірма "Еліта"), в якому просило стягнути з відповідача заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій у сумі 4945,94 грн.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року позов задоволено. Стягнено з Дослідного господарства Агрофірма "Еліта" (на користь Ужгородського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області заборгованість у сумі 4945,94 грн. по відшкодуванню фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що кошти пенсійного фонду та кошти державного бюджету є поняттями не тотожними, а чинне законодавство України установлює винятки з правила щодо виплати пенсій окремим категоріям громадян, що мають право на пенсію на пільгових умовах. Пунктом 6.1. Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України затв. Постановою правління ПФУ від 19.12.2003р. №21-1, передбачено відшкодування витрат саме Пенсійного фонду, а не державного бюджету. Як вбачається з розрахунків наданих позивачем до фактичних витрат пенсійного фонду належать витрати на доставку пенсії 17,12 грн/міс для ОСОБА_1 та 20,87 грн./міс для ОСОБА_2 Отже, відшкодуванню підлягають 75,98 грн. Цю суму підприємство виплатити погоджується, оскільки це є витратами на соціальне страхування. ДП «ДГ Агрофірма «Еліта» ОСОБА_3» не оспорює право на призначення пенсії на пільгових умовах та те, що суми пенсій були виплачені. Відповідач лише стверджує, що не повинен відшкодовувати виплати здійснені позивачем, так як виплата пенсій за рахунок коштів пенсійного фонду не передбачена, а повинна здійснюватися за рахунок коштів Державного бюджету України, а відтак позивач поніс витрати лише на доставку пенсій, а не на їх виплату. Просить скасувати оскаржувану постанову в частині стягнення з відповідача 4869,96 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, представник позивача подав заперечення на апеляційну скаргу, тому відповідно до положень ч.1 ст.197 КАС України, суд вважає можливим проведення розгляду справи в їхній відсутності в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ДГ Агрофірма "Еліта" є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, зареєстроване як такий платник в Ужгородському об'єднаному управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Згідно з розрахунком сум заборгованості з відшкодування витрат на виплату і доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в частині пенсій, призначених відповідно до п. «б» - «з» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" фактичні витрати відповідача на виплату та доставку таких пенсій колишнім працівникам ДГ Агрофірма "Еліта" ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за лютий-березень 2017 року становлять 4945,94 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з пенсійним законодавством відповідач зобов'язаний відшкодовувати витрати органу Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії на цьому підприємстві. Крім того, сума заборгованості підтверджена належними доказами, підстав для звільнення відповідача від її оплати чи доказів її сплати суду не надано.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах з шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абз.1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення". У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до ст.27 та з урахуванням норм ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

На момент набрання чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" питання щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених згідно з п. «б» - «з» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" було врегульовано Законом України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування", відповідно до п.п.1,2 ст.1 якого відповідач є платником збору на обов'язкове державне пенсійне забезпечення.

Згідно з абз.4 п.1 ст.2 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" для платників збору, визначених п.п.1,2 ст.1 цього Закону, об'єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п.п."б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Абз.3 п.1 ст.4 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" передбачено ставку на обов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 100 відсотків від об'єкта оподаткування, визначеного абз.4 п.1 ст.2 цього Закону.

Крім того, за правилами абзацу четвертого п.п.1 п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до ПФУ плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком № 1, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.

В абзаці п'ятому цього ж підпункту зазначено, що виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів «в»-«е» та «ж» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" .

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що із набранням чинності Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (з 1 січня 2004 року) витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на підставі п. «б» - «з» ч.1 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які були зайняті на роботах за списками №1, №2 покриваються підприємствами та організаціями.

Винятком із цього правила є лише порядок покриття витрат на виплату та доставку пенсій особам, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, оскільки за змістом абзацу п'ятого підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсій таким особам здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, а отже, і витрати на виплату та доставку пільгових пенсій покриваються за рахунок ПФУ та Державного бюджету України відповідно.

Однак специфіка такого порядку полягає в особливостях пенсійного забезпечення зазначених осіб.

Так, згідно зі ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Аналіз положень п.2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у контексті ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" дає підстави для висновку про те, що порядок, за якого витрати на доставку пільгових пенсій покриваються до 1 січня 2005 року за рахунок коштів ПФУ, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України, стосується лише витрат на виплату та доставку пенсій, призначених особам на підставі ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (постанови від 11 лютого 2014 року справа № 21-471а13, 15 липня 2014 року справа №21-261а14, 30 червня 2015 року справа № 21-171а15, 07 липня 2015 року справа №21-735а15), а відповідно до ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги в цій частині безпідставними.

Крім того, відповідно до п.6.1 Інструкції про порядок обчислення та сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19 грудня 2003 року, відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до ч.2 Розділу 15 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Приписами п.6.4 вказаної Інструкції передбачено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається відділами надходження доходів органів Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до ч.2 Прикінцевих положень Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Відповідно до вимог п.6.8 Інструкції визначено, що підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в повідомленні місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно з п. 6.10 Інструкції, відшкодування сум і фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації.

Матеріалами справи підтверджується, що Ужгородське об'єднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області надсилало ДГ Агрофірма "Еліта" розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які призначені працівникам підприємства відповідно до п. «б» - «з» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а саме: №1545/06 від 07 лютого 2017 року та №2711/06 від 07 березня 2017 року.

Вказані розрахунки сум пенсій відповідач не оскаржував ні в адміністративному, ні у судовому порядку, суми вказані у розрахунках є узгодженими.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог щодо стягнення з ДГ Агрофірма "Еліта" заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за спірний період у розмірі 4945,94 грн., оскільки згідно з пенсійним законодавством відповідач зобов'язаний відшкодовувати органу Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, що здобули стаж, який дає право на даний вид пенсії на цьому підприємстві до досягнення цими особами пенсійного віку. Крім того, сума заборгованості підтверджена належними доказами, підстав для звільнення відповідача від її оплати чи доказів її сплати суду не надано.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 19 березня 2013 року справа № 21-60а13), а відповідно до ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство Агрофірма "Еліта" Закарпатської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 червня 2017 року у справі № 807/507/17- без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

ОСОБА_4