Справа № 812/866/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Широка К.Ю.
Суддя-доповідач - Чебанов Олександр Олегович
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року справа № 812/866/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання - Куленко О.Д., за участю представника позивача - Сінька В.В., представника відповідача - Кочеткової А.Т, розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі № 812/866/17 за позовом Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця» до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення від 15.09.2016 № 278 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені,-

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця» (далі - позивач) звернулося до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (далі - відповідач) про скасування рішення від 15.09.2016 № 278 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені (а.с. 3-15).

В обґрунтування позову зазначено, що 15.09.2016 Рубіжанською ОДПІ було винесено рішення № 278 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в якому застосовано до ДП "Санаторій "Озерний" штраф у розмірі: 32822,68 грн. (10% до 01.01.2015) за період з 22.07.2014 до 10.04.2015, штраф у розмірі: 25569,25 грн. (20% з 01.01.2015) за період з 21.01.2015 до 08.05.2015 та нарахована пеня у розмірі 34547,27 грн. (0,1 % суми недоїмки). Позивач вважає що місто Кремінна Луганської області в оскаржуваний період було віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» № 1669-VII (далі - Закон № 1669) позивач звільняється від виконання обов'язків платника єдиного внеску за умови подачі заяви до контролюючого органу, яку позивачем було подано відповідача 01.02.2017. З посиланням на норми Конституції України, Закону № 1669, Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (далі Закон № 2464), просив скасувати рішення Рубіжанської ОДПІ № 278 від 15.09.2016.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі № 812/866/17 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено (а.с. 115-117).

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову місцевого суду скасувати та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги (а.с. 126-132).

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила залишити скаргу без задоволення, постанову суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до вимог частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, а також документи, які містяться в матеріалах адміністративної справи, встановила наступне.

Позивач - Дочірнє підприємство «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця» зареєстроване 18.12.2002 за № 1 000185, ідентифікаційний код: 02649153, перебуває на обліку в Рубіжанській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області Кремінському відділенні (а.с. 16-18). Має статус юридичної особи (п. 3.1 Статуту, а.с. 108-111).

Інтегрована картка ДП «Санаторій «Озерний», як платника єдиного внеску містить дані щодо строків та сум сплати єдиного внеску. З вказаних даних вбачається, що позивачем єдиний внесок починаючи з липня 2014 року сплачувався, але не своєчасно та не у повному обсязі (а.с. 77-82).

15.09.2016 відповідачем було прийнято рішення від № 278 на підставі ч. 10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону № 2464, в якому зазначені штраф у розмірі: 32822,68 грн. (10% до 01.01.2015) за період з 22.07.2014 до 10.04.2015, штраф у розмірі: 25569,25 грн ( 20% з 01.01.2015 р.) за період з 21.01.2015 до 08.05.2015 та нарахована пеня у розмірі 34547,27 грн. (0,1 % суми недоїмки) (а.с. 30-32).

01.02.2017 позивач звернувся до Рубіжанської ОДПІ із заявою щодо звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску, визначених частиною другою статті 6 Закону України № 2464 на час проведення антитерористичної операції у Луганській області, визнання недоїмки, що виникла в період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції безнадійною та її списання. (а.с. 36).

09.02.2017 Рубіжанська ОДПІ листом № 473-17-01/16 посилаючись на Закон України № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», повідомило, що функції з адміністрування єдиного внеску покладено на Головне управління ДФС у Луганській області, позивачу запропоновано звернутись з вказаною вище заявою до Головного управління ДФС у Луганській.

25.04.2017 позивач звернувся до Головного управління ДФС у Луганській області з заявою про скасування пені відповідно до даних зазначених в Акті № 2325-07 від 13.03.2017 Рубіжанської ОДПІ, звірення розрахунків платника єдиного внеску за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, Акті № 425-07 від 13.03.2017 Рубіжанської ОДПІ, звірення розрахунків платника єдиного внеску за період з 01.01.2017 по 28.02.2017 за несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у яких зазначена заборгованість 30445,52 грн. (а.с. 38-39).

17.05.2017 Головне управління ДФС у Луганській області надало відповідь № 961/10/12-32-13-01-05, у якій зазначило, що законодавством не передбачено особливих умов щодо виконання зобов'язань платниками єдиного внеску, які перебувають на обліку у контролюючих органах, розташованих на території, де проводилася АТО.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що саме по собі включення того чи іншого населеного пункту до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, не є безумовною підставою для невиконання чи виконання не в повному обсязі платниками єдиного внеску своїх обов'язків, передбачених частиною другою статті 6 Закону № 2464. Отже, у позивача були всі можливості щодо сплати єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, як того вимагає зазначені норми закону.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, з огляду на наступне.

Між сторонами виник спір щодо правомірності прийняття рішення № 278 від 15.09.2016 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам колегія суддів зазначає наступне.

Пункт 9-4 Розділу VIII "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» має наступну редакцію.

Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Преамбулою Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності 15.10.2014, визначено, що цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону № 1669 (Визначення термінів) встановлено наступне.

Період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Статтею 11 Закону № 1669 (Прикінцеві та перехідні положення) визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (14.10.2014), і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Частиною 5 статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Прикінцеві та перехідні положення) визначено наступне.

Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону: забезпечити прийняття відповідно до своєї компетенції нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону; затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення; у десятиденний строк з дня закінчення антитерористичної операції прийняти остаточний перелік; привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом; забезпечити розробку і перегляд міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади України їх нормативно-правових актів, що випливають із цього Закону.

Відповідно до п. 3 Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 цей Указ набирає чинності з дня його опублікування.

Зазначений Указ Президента України був опублікований у офіційному виданні «Офіційний вісник Президента України» від 14.04.2014.

Таким чином, Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (Закон № 1669-VII) був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно Додатку в розділі «Луганська область» зазначене м. Кремінна.

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053» зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком.

Згідно Додатку в розділі «Луганська область» зазначене м. Кремінна.

Також пунктом 3 визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Таким чином, з аналізу норм Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» відносно спірних правовідносин можна зробити наступні висновки.

Цей Закон визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції.

Оскільки Указ Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 набув чинності 14.04.2014, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 можна достовірно стверджувати, що період проведення антитерористичної операції розпочався. Оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не видавався, можна достовірно стверджувати, що проведення антитерористичної операції триває.

Якщо достовірно встановлено, що антитерористична операція триває, відповідно обов'язково повинна бути територія проведення такої операції.

Розпорядженням КМУ від 30 жовтня 2014 року № 1053-р був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Кремінна. При цьому в самому змісті цього розпорядження прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Розпорядженням КМУ від 05 листопада 2014 року № 1079-р зупинена дія розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р. При цьому в самому змісті цього розпорядження відсутнє будь-яке нормативне обґрунтування.

Розпорядженням КМУ від 2 грудня 2015 року № 1275-р визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 та від 05.11.2014 № 1079 та знову був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком, в якому зазначене місто Кремінна. При цьому знову в самому змісті цього розпорядження (№ 1275-р від 02.12.2015) прямо вказано, що воно прийняте на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014.

Прийнявши розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р про зупинення дії розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, Кабінет Міністрів України до 02.12.2015 не прийняв жодного іншого розпорядження, яким би був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Наявність такого розпорядження обумовлена фактом тривання в цей період антитерористичної операції відповідно до Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та дією норм Закону № 1669-VII від 02.09.2014, зокрема, частини 5 статті 11.

Таким чином, в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 (дата набрання чинності розпорядження № 1275-р від 02.12.2015) розпорядження КМУ від 05.11.2014 № 1079-р суперечило Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Як наслідок, в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 вказане розпорядження не діяло, що автоматично в силу приписів закону надає статус чинності розпорядженню КМУ від 30.10.2014 № 1053-р, яким місто Кремінна Луганської області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

При цьому колегія суддів зауважує, що розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р в період з 05.11.2014 по 18.12.2015 не було скасоване або визнане таким, яке втратило чинність. Тобто, в наявності всі підстави для твердження, що в силу приписів ч. 3 ст. 11 Закону № 1669-VII від 02.09.2014 у вказаний вище період часу розпорядження КМУ від 30.10.2014 № 1053-р діяло.

У зв'язку з вище викладеним, можна достовірно стверджувати, що на момент перевірки та винесення спірного рішення позивач знаходився на території здійснення антитерористичної операції, що підтверджується законодавчо встановленими положеннями.

Відповідно до ст. 92 Конституції України виключно законами України встановлюються система оподаткування, податки і збори.

Всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та Закону № 1669-VII від 02.09.2014 мають вищу юридичну силу, ніж норми постанов Кабінету Міністрів України, які розвивають чи деталізують окремі положення зазначених Законів.

При вирішенні питання відносно позивача щодо застосування чи незастосування заходів зі стягнення штрафу та пені відповідач повинен був керуватися положеннями п. 9-4 Розділу VIII Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» та нормами Закону № 1669. Тобто, відповідач не повинен був однозначно застосовувати положення ч. 11 ст. 9 та ч. 10, 11 ст. 25 Закону 2464, а повинен надати повний та об'єктивний аналіз усім нормам законів та підзаконних нормативних актів, які регулюють спірні правовідносини, і лише після цього приймати рішення щодо наявності підстав для стягнення штрафу та пені.

Відповідно до розрахунку фінансової санкції та пені по особовому рахунку єдиного внеску, що перебуває в матеріалах справи, загальна сума, що виникла у позивача, становить 92939,20 грн. При цьому, з урахуванням наведених вище доводів, колегія суддів вважає, що за період з 14.04.2014 по 08.05.2015 відповідач звільнений від сплати єдиного внеску, оскільки цей період є часом проведення антитерористичної операції.

Застосування при даних спірних правовідносинах ст. 10 Закону № 1669 в частині необхідності обов'язкового надання сертифікату Торгово-промислової палати України для підтвердження настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань відповідно до положень Закону № 2464 є неможливим з наступних підстав.

Дані спірні правовідносини стосуються обов'язку платника єдиного внеску щодо своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та врегульовані нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464, які є спеціальними в даному випадку.

Пункт 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 має посилання на Закон № 1669 лише в частині визначення розташування конкретного населеного пункту, який може бути включений у перелік, зазначений у статті 2 Закону № 1669.

Як встановлено, місто Кремінна Луганської області включене у перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, відповідно до положень Закону № 1669.

Стаття 10 Закону № 1669 визначає сертифікат Торгово-промислової палати України як єдиний належний та достатній документ, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань.

Зі змісту вказаної статті чітко вбачається, що нею визначений конкретний документ як підстава для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань. При цьому цією нормою не визначено, за невиконання (неналежне виконання) від якого саме зобов'язання звільняється певна особа. Тобто, для спірних правовідносин стаття 10 Закону № 1669 є загальною нормою.

Пункт 9-4 Розділу VIII Закону № 2464, як спеціальна норма законодавства, не містить жодного посилання на необхідність платника єдиного внеску надання до податкового органу сертифікату Торгово-промислової палати України як необхідного документу в якості підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань щодо сплати (несвоєчасної сплати) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Натомість, підпунктом 14.1.11 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) однією з ознак безнадійної заборгованості визначена заборгованість, стягнення якої стало неможливим у зв'язку з дією обставин непереборної сили, стихійного лиха (форс-мажорних обставин), підтверджених у порядку, передбаченому законодавством.

Тобто, положення статті 10 Закону № 1669 можуть бути застосовані при вирішенні правовідносин, врегульованих Податковим кодексом України.

Однак, відповідно до положень п. 1.3. ст. 1 ПК України цей Кодекс не регулює питання погашення зобов'язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, що виключає можливість застосування положень статті 10 Закону № 1669 при вирішенні спірних правовідносин, врегульованих нормами Закону № 2464.

Посилання відповідача на пункт 9 розділу VІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1669-VІІ як підставу для не застосування за невиконання, несвоєчасне виконання, виконання не в повному обсязі обов'язків платників єдиного внеску у період з 14.04.2014 до закінчення антитерористичної операції є незмістовним, оскільки до спірних правовідносин повинні застосовуватися положення норм Закону № 2464 як спеціальні норми законодавства з наведених вище підстав, зокрема, положення 9-4 Розділу VIII Закону № 2464.

Таким чином, відповідно до пункту 9-4 Розділу VIII Закону № 2464 достатньою підставою для звільнення платника єдиного внеску від відповідальності, штрафних та фінансових санкцій, передбачених цим Законом за невиконання (несвоєчасне виконання) обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, є перебування на обліку в податкових органах, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

За таких обставин та з урахуванням наведеного, висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому постанова Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі № 812/866/17 підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за подання адміністративного позову було сплачено судовий збір у розмірі 1600 гривень та за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 1760 гривень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КАС України, зазначені кошти повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 94, 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця» на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі № 812/866/17 - задовольнити.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі № 812/866/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця» до Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про скасування рішення від 15.09.2016 № 278 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені - задовольнити.

Скасувати Рішення Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області № 278 від 15 вересня 2016 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску Дочірнім підприємством «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця», у якому зазначені штрафи у розмірах: 32822,68 грн. (10% до 01.01.2015) за період з 22.07.2014 до 10.04.2015; 25569,25 грн. (20% з 01.01.2015) за період з 21.01.2015 до 08.05.2015, та нарахована пеня у розмірі 34547,27 грн. (0,1 % суми недоїмки), на загальну суму 92939,20 грн.

Стягнути з Рубіжанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області (, юридична адреса: 93009, Луганська область, м. Рубіжне, вул. Менделєєва, буд. 14 Б) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Дочірнього підприємства «Санаторій «Озерний» Закритого акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України» «Укрпрофоздоровниця» (, юридична адреса: 92900, Луганська область, Кремінський район, м. Кремінна) судовий збір у розмірі 3360 (три тисячі триста шістдесят) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена 20.09.2017.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов