Справа № 804/3787/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2017 р. Справа № 804/3787/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіБоженко Н.В.
при секретаріТрошиній А.С.
позивача представника відповіда ОСОБА_3 Орлової Ю.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-
14 червня 2017 року ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просила:
- скасувати наказ ГУНП в Дніпропетровській області № 1о/с від 03.01.2017 року, в частині звільнення ОСОБА_3 з посади спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- поновити ОСОБА_3 на посаді спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області;
- стягнути з ГУНП в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту звільнення до моменту прийняття рішення по справі.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1 о/с від 03 січня 2017 року про звільнення ОСОБА_3 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не дотримана процедура звільнення при скороченні штату, крім того, при звільненні позивача не було дотримано гарантій, що передбачені ст. 42 Кодексу законів про працю України.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні проти адміністративного позову заперечував, посилаючись на письмові заперечення, що містяться в матеріалах справи, та просив у задоволенні останнього відмовити.
Заслухавши представників сторін, свідка, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2015 року ОСОБА_3 наказом Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №1о/с була призначена на посаду спеціаліста з режиму секретності І-ої категорії Дніпродзержинського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області.
Наказом № 2154 від 01.08.2016 року Дніпродзержинський відділ поліції перейменовано у Кам'янський відділ ГУ НП.
01 листопада 2016 року ОСОБА_3 було офіційно попереджено про те, що посада спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області у зв'язку з оголошенням наказу ГУ НП в Дніпропетровській області від 01.11.2016 року № 3277 дск скорочена.
Наказом ГУ НП в Дніпропетровській області № 1 о/с від 03.01.2017 року ОСОБА_3 звільнено на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.
Вважаючи вказаний наказ протиправним та таким, що порушує її права та охоронювані законом інтереси, ОСОБА_3 звернулась до суду за захистом своїх прав.
Суд вирішуючи спір між сторонами виходить з наступного.
Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 Кодексу законів про працю України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Частиною другою статті 40 Кодексу законів про працю України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами і доповненнями) містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.
Отже, з урахуванням положень статті 49-2 КЗпП України звільнення працівника на підставі частини 1 статті 40 КЗпП України можливо не раніше ніж через два місяці після персонального попередження його про звільнення.
Встановлено, що наказом Національної поліції України від 06.11.2015 року № 4 були оголошені тимчасові штати ГУНП, у відповідності до яких у складі Кам'янського відділу поліції ГУ НП налічувалося дев'ять посад державних службовців, а саме: - спеціаліст (2-ї, 1-ї категорії) - 4 посади; одна посада провідного спеціаліста з режиму секретності та чотири - спеціаліста з режиму секретності, однак 24.10.2016 року наказом Національної поліції України № 1054 дск було затверджено постійні штати ГУ НП, при цьому тимчасові штати ГУ НП скасовано, скорочено всі посади, а безпосередньо до Кам'янського відділу поліції ГУ НП введено чотири посади державних службовців, а саме: одна посада провідного спеціаліста з режиму секретності та три - спеціаліста з режиму секретності, тобто з чотирьох посад державних службовці з режиму секретності стало - три.
Відповідно, трудовий договір з позивачем міг бути розірваний по ініціативі роботодавця при умові дотримання всіх пільг та гарантій.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 належним чином, з дотриманням вимог ст.49-2 КЗпП України була попереджена 01.11.2016 року про її наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці (01.01.2017 року є вихідним днем, а тому першим робочим днем є 03.01.2017 року - день звільнення позивача).
Однак, при попередженні 01.11.2016 року про наступне звільнення з роботи позивачу не було запропоновано роботу в Кам'янському відділі поліції ГУНП за відповідною посадою чи спеціальністю, а за відсутності роботи - іншу. Вперше запропоновано ОСОБА_3 роботу в Кам'янському відділі поліції ГУ НП заступником начальника відділу Кам'янського ВП ОСОБА_5 лише 08.11.2016 року та 03.01.2017 року, про що надано копії Актів № 1 від 08.11.2016 року та Акту №2 від 03.01.2017 року, що є порушенням приписів ст. 49-2 КЗпП України. З Актів № 1 та № 2 вбачається, що ОСОБА_6 відмовилась від запропонованої тимчасової посади на час відпустки для догляду за дитиною до 3-х років основного працівника ОСОБА_7
При цьому, під час судового розгляду справи позивачем заперечувався факт пропонування іншої роботи та оформлення такої пропозиції належними доказами.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 зазначив про складання вищезазначених актів та пропонування позивачу посади спеціаліста на період відпустки по догляду за дитиною. Також свідок зазначив, що позивачу пропонували посаду в м.Жовті води, однак позивач відмовилась від даної посади, при цьому інших належних та допустимих доказів такої пропозиції та відмови позивача щодо посади в м.Жовті води до суду не надано.
Таким чином, суд дійшов висновку, що при звільненні позивача одночасно їй не було запропоновано всіх вакантних посад, які позивач може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, з урахуванням можливості переведення в межах Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, а не тільки відділення де вона працювала (Кам'янське відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській області).
За правилами частини першої статті 42 Кодексу законів про працю України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а переваги в залишенні на роботі надаються особам, наведеним у частині другій цієї норми, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації.
Так, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; 10) працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.
Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.
Перелічені у пунктах 1-9 критерії застосовуються лише у випадку визначення переважного права на залишення на роботі за працівником із числа працівників із однаковими кваліфікацією та продуктивністю праці.
Згідно довідки про штатний розклад державних службовців Кам"янського відділу поліції ОСОБА_3, спеціаліст з режиму секретності Кам"янського відділу поліції, 1972 року народження, освіта вища, у 2004 році закінчила Національний університет внутрішніх справ і отримала повну вищу освіту за спеціальністю "Правознавство". На роботу Дніпродзержинського міського управління УМВС України Дніпропетровської області прийнята 12.01.2004 року, на державній службі з 26.05.2005 року. Заміжня та має сина 2007 року народження.
Як вбачається зі зведеної інформації по працівниках Кам'янського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, спеціаліст з режиму секретності ОСОБА_9 має стаж державної служби 8 років, що у порівнянні з позивачем (стаж державної служби - 12 років) є значно меншим.
Для виявлення працівників, які мають перевагу на залишення на роботі, роботодавець повинен зробити порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації тих працівників, які залишилися на роботі, і тих, які підлягають звільненню. Такий аналіз може бути проведений шляхом виготовлення довідки у довільній формі про результати порівняльного аналізу з наведенням даних, які свідчать про переважне право одного перед іншим на залишення на роботі. Тобто, ці обставини повинен був з'ясовувати сам суб'єкт владних повноважень, приймаючи відповідне рішення, таких доказів до суду не надано.
Так, з довідки щодо результатів оцінки кваліфікаційних вимог та обсягів оброблених документів працівниками з режиму секретності Кам'янського відділення поліції ГУ НП в Дніпропетровській області та його відділень за ІІІ квартал 2016 року виданою начальником РСС Кам'янського відділення поліції ГУ НП, вбачається, оброблення спеціалістами з режиму секретності документів, при цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що в зазначеній довідці відповідачем надано цифри, які характеризують обсяг оброблених документів, які надходили до відділення поліції при цьому, оскільки законодавством не визначено критеріїв оцінки продуктивності праці, а документообіг та обсяг оброблених документів в структурних підрозділах прямо не залежить від суб'єктивних факторів, тобто волі та бажання працівників, які оброблюють дані документи, то вказані в довідці факти не можуть вважатися об'єктивними та виступати належними доказами по показникам щодо продуктивності праці.
Згідно зі службової характеристики позивача вбачається, що ОСОБА_3 зарекомендувала себе з позитивного боку, як грамотний, освічений, дисциплінований, відповідальний працівник. Згідно атестаційних листів та щорічної оцінки виконання державним службовцем посадових обов'язків і завдань - відповідала займаній посаді.
Відповідно до наданих до матеріалів справи функціональних обов'язків спеціалістів з режиму секретності - такі обов'язки є ідентичними.
Згідно з частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування наказу ГУ НП в Дніпропетровській області № 1о/с від 03.01.2017 року, в частині звільнення ОСОБА_3 з посади спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, а також поновлення ОСОБА_3 на посаді спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції ГУ НП в Дніпропетровській області, оскільки правомірність звільнення позивача не доведена належними та допустимими доказами.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 235 КЗпП, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.
Довідка про грошове утримання позивача свідчить, що середньоденна заробітна плата позивача складає 379,47 грн.
Позивача звільнено з роботи 03.01.2017 року. З 04.01.2017 року по 12.09.2017 - це час вимушеного прогулу. Сума середнього заробітку, який належить стягнути з відповідача складає 52 235,94 грн., (379,47 грн. * 171 робочий день = 64 889,37 грн.), сума заробітної плати, що підлягає виплаті після проведення утримання 1,5% військового збору та 18% податку на доходи фізичних осіб становить 52 235,94 грн. (64 889,37 грн. - 973,34 грн. (1,5% військовий збір) - 11 680,09 грн. (податок на доходи фізичних осіб).
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді.
Згідно зі ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доказів, які б спростовували доводи позивача відповідачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв'язку з чим суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 160-163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - задовольнити.
Скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області № 1о/с від 03.01.2017 року, в частині звільнення ОСОБА_3 з посади спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Поновити ОСОБА_3 на посаді спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04.01.2017 року по 12.09.2017 року у розмірі 52 235,94 грн. (п'ятдесят дві тисячі двісті тридцять п'ять гривень 94 коп.).
Постанову в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді спеціаліста з режиму секретності І-категорії Кам'янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2017 року.

Суддя Н.В. Боженко