Справа № 817/2237/16
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Франовська К.С.
ПОСТАНОВА

іменем України

"18" вересня 2017 р. Справа № 817/2237/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Іваненко Т.В.

Кузьменко Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представників позивача та відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" червня 2017 р. у справі за позовом Малого приватного підприємства фірма "Промсервіс" до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови ,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року Мале приватне підприємство - фірма «Промсервіс» (надалі МППФ «Промсервіс») звернулось до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці в Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови №000109 від 17.11.2016 року, якою накладено штраф на позивача у розмірі 72500 грн. за порушення вимог ст.ст.106, 107 КЗпП України, посилаючись на те, що постанова прийнята відповідачем без врахування всіх обставин справи та належних доказів і з порушенням норм матеріального права.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 17.11.2016 року №000109. Присуджено на користь позивача Малого приватного підприємства фірми "Промсервіс" за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області судовий збір у розмірі 1378,00 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про задоволення позову.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що у період з 18.10.2016 по 24.10.2016 року Управлінням Держпраці у Рівненській області, на підставі наказу від 17.10.2016 року №621 було проведено позапланову перевірку додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування за результатами якої складено акт №33А/04-14.

Вказаним актом встановлено порушення:

- ст. 65 КЗпП України, а саме на підприємстві МППФ «Промсервіс» надурочні роботи працівника перевищують 120 годин на рік (працівник ОСОБА_5 відпрацювала 1214 годин, що перевищують допустиму норму надурочних робіт на рік на 2017 годин);

- ст. 107 КЗпП України - оплата працівникам ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_5ОСОБА_8 за роботу у святкові і неробочі дні не проводиться у подвійному розмірі у відповідності до чинного законодавства України;

- ст. 106 КЗпП України - працівникам не нараховується та не виплачується оплата праці за надурочний час (працівнику ОСОБА_5 з грудня 2015 року по травень 2016 року не виплачувалася заробітна плата за роботу в надурочний час);

- ч.1 ст.47 КЗпП України, при звільненні працівника з роботи належно оформлена трудова книжка не видається в день звільнення.

03.11.2016 року позивачем було подано заперечення на акт перевірки, в якому він не погодився із висновками акта перевірки в п.п. 2,3 та на їх спростування навів розрахунки нарахування заробітної плати .

17.11.2016 року, за результатами розгляду справи про порушення законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування начальником Управління Держпраці в Рівненській області прийнято постанови:

№000108 (позивачем не оскаржується), якою накладено на позивача штраф у розмірі 1450 грн. за порушення вимог ч.1 ст.65 КЗпП України, надурочні роботи для працівника перевищують 120 годин на рік; порушення вимог ч.1 ст. 47 КЗпП України, а саме власник або уповноважений ним орган в день звільнення не видає працівникові належно оформлену трудову книжку;

№000109, якою накладено штраф на позивача у розмірі 72500 грн. за порушення вимог ст. 107 КЗпП України: оплата працівникам за роботу у святкові і неробочі дні не проводиться в подвійному розмірі; в порушення вимог ст. 106 КЗпП України працівникам не нараховується та не виплачується оплата праці за надурочний час.

Не погоджуючись з постановою відповідача від 17.11.2016 року №000109, якою накладено штраф на позивача у розмірі 72500 грн. за порушення вимог ст.ст. 106, 107 КЗпП України, позивач оскаржив її до суду.

Вирішуючи спір та задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновків, що вказана постанова є протиправною та скасував її з підстав, що позивачем не було допущено порушень законодавства про оплату праці.

При цьому, суд першої інстанції послався на те, що висновки відповідача, викладені в акті перевірки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та були спростовані наданими позивачем належними та допустимими доказами.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначає Кодекс законів про працю України (далі КЗпП України) .

Статтею 1 КЗпП України визначено, що регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини.

Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників.

Згідно зі статтею 50 КЗпП України нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень.

Статтею 61 КЗпП України визначено, що на безперервно діючих підприємствах, в установах, організаціях, а також в окремих виробництвах, цехах, дільницях, відділеннях і на деяких видах робіт, де за умовами виробництва (роботи) не може бути додержана встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу, допускається за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації запровадження підсумованого обліку робочого часу з тим, щоб тривалість робочого часу за обліковий період не перевищувала нормального числа робочих годин (статті 50 і 51).

У відповідності до ст. 106 КЗпП України, за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки.

За відрядною системою оплати праці за роботу в надурочний час виплачується доплата у розмірі 100 відсотків тарифної ставки працівника відповідної кваліфікації, оплата праці якого здійснюється за погодинною системою, - за всі відпрацьовані надурочні години.

У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

Компенсація надурочних робіт шляхом надання відгулу не допускається.

Відповідно до ст. 107 цього Кодексу робота у святковий і неробочий день оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Оплата у зазначеному розмірі провадиться за години, фактично відпрацьовані у святковий і неробочий день.

На бажання працівника, який працював у святковий і неробочий день, йому може бути наданий інший день відпочинку.

Окрім того, ст. 115 КЗпП України визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваної постанови Управління Держпраці в Рівненській області, стали висновки акту перевірки про порушення МППФ «Промсервіс» вимог ст.ст. 106, 107 КЗпП України.

А саме, під час перевірки , згідно табелів обліку робочого часу за період грудень 2015 - вересень 2016 року встановлено, що працівники працювали у неробочі дні:

ОСОБА_6 - 01 січня 2016 (11 годин), 07 січня 2016 (11 годин), 08 березня 2016 (8 годин), 09 травня 2016 (8 годин) та 28 червня 2016 (8 годин);

ОСОБА_7- 01 травня 2016 (10 годин), 02 травня 2016 (4 години) та 09 травня 2016 (4 години),

ОСОБА_4- 24 серпня 2016 (13 годин);

ОСОБА_5- 01 січня 2016 (5 годин), 07 січня 2016 (5 годин), 28 червня 2016 (13 годин) та 24 серпня 2016 (8 годин);

ОСОБА_8- 08 березня 2016 (13 годин), 01 травня 2016 (13 годин), 02 травня 2016 (13 годин) та 09 травня 2016 (13 годин), 09 червня 2016 (13 годин).

Відповідно до розрахункових відомостей за період грудень 2015 - травень 2016 включно працівнику ОСОБА_5 не нараховувалась та не виплачувалась оплата праці за роботу в надурочний час в подвійному розмірі.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийняв до уваги заперечення позивача на акт перевірки, в яких зазначено заробітну плату по кожному працівнику за період його роботи у позивача, а саме, що

ОСОБА_6 було виплачено 32 014,59 грн., в т.ч. оплата в святкові та неробочі дні 1464,10 грн., 2721,85 грн. оплата за надурочні години;

ОСОБА_5 - 33700,35 грн., з них оплата за святкові та неробочі дні 756,40 грн. та 13 265,35 грн. оплата надурочних годин ;

ОСОБА_8- 16 422,00 грн., з них 1586 грн. оплата у святкові та неробочі дні та 4380,60 грн. оплата надурочних годин;

ОСОБА_7-7100,10 грн., з них 439,20 грн. оплата у святкові та неробочі дні та 1780,90 грн. оплата надурочних годин;

ОСОБА_4 -7599,20 грн., з них 317,20 грн. оплата у святкові та неробочі дні та 1828,60 грн. оплата надурочних годин.

Окрім того, суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що погодинна ставка оплати праці продавцям-консультантам та старшим продавцям- консультантам в м. Рівне становить 12,20 грн. за годину, виходячи з того, що вказані обставини підтверджуються штатним розписом підприємства, який прийнятий та затверджений 01.11.2015 року, а також розрахунково-платіжними відомостями на працівників за вказаний період.

При цьому, пославшись на те, що під час проведення перевірки відповідачем не брався до уваги штатний розпис на підприємстві та не досліджувався, суд першої інстанції дійшов висновків, що Управлінням Держпраці в Рівненській області перевірка проведена неповно та без дослідження та врахування всіх обставин, що стосуються предмету спору.

Таким чином, погодившись з твердженнями позивача, що заробітна плата працівникам ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 нараховувалася згідно відомостей на заробітну плату та відповідно до штатного розпису , згідно якому посадовий оклад продавців-консультантів становить 12,20 грн/год, і який був доведений до відому працівників МППФ «Промсервіс», суд першої інстанції дійшов висновків, що позивачем не було порушено норми законодавства про оплату праці.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказані висновки суд першої є помилковими, оскільки суд першої не надав правильної юридичної оцінки розрахунковим листкам на заробітну плату, які надавалися працівниками ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на обґрунтування звернення до Управління Держпраці в Рівненській області, в яких тариф/посадовий оклад працівників зазначений не 12,2 грн./год., а 16,1грн/год.

Не приймаючи до уваги подані розрахункові листки, суд вважав, що вказані розрахункові листи не є документами бухгалтерської звітності та не фіксують обставин нарахування чи виплати заробітної плати та, що в наданих відповідачем суду розрахунково-платіжних відомостях працівників в зазначено посадовий оклад 12,20 грн./год, що відповідає посадовому окладу, зазначеному в штатному розписі.

З таким висновком погодитись неможливо, приймаючи до уваги наступне.

Згідно зі ст. 30 Закону " Про оплату праці " і ст. 110 КЗпП, при кожній виплаті заробітної плати працівникові працедавець зобов'язаний повідомити його про розміри оплати праці, зокрема про загальну суму заробітної плати з розшифруванням за видами виплат, розмірами і підставами відрахувань та сумами заробітної плати, що підлягає виплаті:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Для повідомлення працівників про розмір оплати праці, останнім видаються розрахункові листки.

Формування індивідуальних розрахункових листків здійснюється за допомогою програмного забезпечення бухгалтерського обліку, з використанням даних, отриманих в результаті конструювання розрахунково-платіжної відомості, уведення вихідних відомостей у неї й розрахунків, табельного номера працівника, ідентифікаційного номера , які мають ключове значення в формуванні розрахункового листка.

Саме такі розрахункові листки були подані працівниками до звернення на обґрунтування порушення їх прав щодо оплати праці.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, інформація, яка міститься у розрахункових платіжних відомостях повністю відповідає розрахункам у розрахункових листах, які ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали відповідачу.

Ці факти свідчать про те, що розрахункові листки сформовані програмою з даних, що містяться в розрахункових відомостях.

Отже, суд першої інстанції вирішуючи спір, зобов'язаний був прийняти до уваги розрахункові листи на заробітну плату, які видавалися працівникам позивача та надати їм належну оцінку.

Аналізуючи докази, подані на обґрунтування позову та на його спростування, апеляційний суд встановив наступне.

Так, відповідно до табелю обліку робочого часу за січні 2016 року ОСОБА_6 відпрацювала 213 годин, з них 139 годин в вихідні та святкові дні згідно з графіком змінності, за які нарахована оплата по годинному тарифу 3429, 30 грн. ( 213х16,1 =3429,30).

Якщо взяти до уваги твердження позивача, що посадовий оклад становить 12,20 грн./год., то заробітна плата в погодинному тарифі повинна становити 902,80 грн. (74х12.2) та 3391,6 грн.(139х24,40) за роботу у вихідні та святкові дні, а всього 4294,4 грн., що значно більше, чим нараховано та виплачено позивачем.

Відповідно до табелю обліку робочого часу за травень 2016 року ОСОБА_7 відпрацювала 187 годин, з них 108 годин в вихідні та святкові дні згідно з графіком змінності, за які нарахована оплата по годинному тарифу 3010,70 грн. ( 187 х16,1 =3010,70).

Якщо взяти до уваги твердження позивача, що посадовий оклад становить 12,20 грн./год., то заробітна плата в погодинному тарифі повинна становити 963,8 грн. (79х12.2) та 2635,2 грн.(108 х24,40) за роботу у вихідні та святкові дні, а всього 3599 грн., що більше, чим нараховано та виплачено позивачем.

Відповідно до табелю обліку робочого часу за серпень 2016 року ОСОБА_4 відпрацювала 257 годин, з них 110 годин в вихідні та святкові дні згідно з графіком змінності, за які нарахована оплата по годинному тарифу 4 137,70 грн. ( 257 х16,1 =3010,70).

Якщо взяти до уваги твердження позивача, що посадовий оклад становить 12,20 грн./год., то заробітна плата в погодинному тарифі повинна становити 1342 грн. (110х12.2) та 3586,8 грн.(147 х24,40) за роботу у вихідні та святкові дні, а всього 4928,8 грн., що більше, чим нараховано та виплачено позивачем.

Окрім того, в додаткових письмових поясненнях від 06.02.2017 року позивач приводить розрахунки, які не відповідають відомостям про нарахування заробітної плати, які надані самим позивачем (а.с. 65).

Зокрема, згідно розрахунку заробітної плати ОСОБА_6 за січень 2016 року, з врахуванням того, що вона відпрацювала 213 год., заробітна плата повинна становити 3355,20 ( 1842,20 грн.-(151х12.2 )та 1512,80 грн.(62х24.40), що не відповідає розміру, який був виплачений згідно розрахунку на отримання заробітної плати -3429,20 грн.

Згідно розрахунку заробітної плати ОСОБА_7 за травень 2016 року, з врахуванням того, що вона відпрацювала 187 год., заробітна плата повинна становити 2928 грн. ( 1634,80 грн.-(134х12.2) та 1293 грн.-(53 х24.40), що не відповідає розміру, що було виплачено згідно розрахунку на отримання заробітної плати - 3010,70 грн.

Відповідно розрахунку заробітної плати ОСОБА_5. за січень 2016 року, з врахуванням того, що вона відпрацювала 221 год., заробітна плата повинна становити 3550,20 грн. ( 1842,20 грн.-(151х12.2) та 1708 грн.-(70 х24.40), що не відповідає розміру, що було виплачено згідно розрахунку на отримання заробітної плати - 3558,10 грн.

Позивачем також не надано доказів щодо надання працівникам іншого дня відпочинку за роботу у святковий та неробочий день ні під час перевірки, ні суду.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з твердженнями відповідача , що посадовий оклад продавця- консультанта становив 16,10 грн./год та, що позивачем робота у святкові і неробочі дні в подвійному розмірі не оплачувалася та не надавався інший день відпочинку працівникам не надавався.

Поза увагою суду першої інстанції у даній справі залишилось те, що позивачем не було надано під час перевірки штатний розпис, що підтверджується змістом акту перевірки.

Між тим, штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штат і посадові оклади працівників. При створенні будь-якого підприємства складається вищезазначений документ, що визначає, які посади займатимуть майбутні працівники, скільки необхідно робітників і яким буде розмір їхньої заробітної плати. Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає власну організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Відсутність штатного розпису вважається порушенням вимог законодавства про працю, за яке роботодавець несе адміністративну відповідальність відповідно до ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Отже, роботодавець, щодо якого здійснюється управлінням Держпраці перевірка звернень працівників про порушення у нарахуванні та виплати заробітної плати, зобов"язаний з початку перевірки подати штатний розпис.

Окрім того, суд першої інстанції не надав належну правову оцінку твердженням відповідача щодо порушення позивачем вимог ст.106 КЗпП України при оплаті праці в надурочний час.

Як встановлено судом, Правилами трудового розпорядку МППФ «Промсервіс» для продавців-консультантів визначено підсумковий облік робочого часу терміном на 6 місяців.

Отже, кожних 6 місяців на підприємстві перевіряється кількість відпрацьованих годин по кожному працівнику. Якщо вона перевищує норму, яка встановлена листом Міністерства політики України " Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік" від 20.07.2015 р. № 10846/0/14-15, в такому випадку працівнику виплачується кожна година в подвійному розмірі, яка відпрацьована понад норму за всі 6 місяців.

Згідно акту перевірки продавець-консультант ОСОБА_5 відпрацювала в період з грудня 2015 року по травень 2016 року 1241 годин при нормі тривалості робочого часу за зазначений період 997 годин, отже 217 годин потребує оплати в подвійному розмірі.

Позивач не надав суду доказів, що при посадовому окладі продавця-консультанта у розмірі 16,10 грн./год, оплати роботи в надурочний проводиласяв подвійному розмірі відповідно до вимог ст. 106 КЗпП України .

Таким чином, апеляційний суд, враховуючи встановлені судом обставини справи, приходить до висновків, що відповідач належними та допустими доказами спростував доводи позивача та довів правомірність оскаржуваної постанови.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи вищенаведене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області задовольнити. Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "06" червня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою Малому приватному підприємству фірма "Промсервіс" у позові до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови №000109 від 17.11.2016 року, - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Т.В. Іваненко

Л.В. Кузьменко

Повний текст cудового рішення виготовлено "20" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Мале приватне підприємство фірма "Промсервіс" вул.Київська, 98,м.Рівне,33027

3- відповідачу/відповідачам: Управління Держпраці у Рівненській області вул.Лермонтова,7,м.Рівне,33028

- ,