Справа № 825/917/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/917/17 Головуючий у 1-й інстанції: Непочатих В.О. Суддя-доповідач: Кузьмишина О.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.,

Шелест С.Б.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про скасування податкової вимоги та рішення про опис майна,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області, в якому просить скасувати податкову вимогу № 1257-17 від 30.03.2017 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 39 від 30.03.2017 року.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» () зареєстроване в якості юридичної особи 20.03.2012 року та перебуває на обліку в податковому органі, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.04.2016 року (а.с.8).

На підставі акту перевірки № 249/14/38137725 від 15.06.2016 року Головним управлінням ДФС у Чернігівській області прийнято податкові повідомлення-рішення № та № від 25.07.2016 року, якими збільшено суму грошового зобов'язання за платежем земельний податок з юридичних осіб на суму 5562483,79 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням в розмірі 4449987,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 1112496,76 грн., а також застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680,00 грн. (а.с.17-20).

Позивач оскаржив вказані податкові повідомлення-рішення в судовому порядку, однак постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2016 року у справі № 825/1837/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.02.2017, у задоволенні адміністративного позову було відмовлено (а.с.59-79).

Податковий борг Товариством з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» було сплачено в повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями № 135, № 136, № 137 від 03.03.2017 року (а.с.21-23).

03 квітня 2017 року позивач отримав податкову вимогу від 30.03.2017 року № 1257-17, в якій зазначено, що станом на 29.03.2017 року сума податкового боргу за узгодженими грошовими зобов'язаннями становить 1219781,08 грн. (а.с.9).

30 березня 2017 року заступником начальника Головного управлінням ДФС у Чернігівській області Шубою О.М. було винесено рішення № 39 про опис майна у податкову заставу (а.с.10).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п.п.14.1.39. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У свою чергу, податкове зобов'язання - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З системного аналізу вказаних норм податкового законодавства вбачається, що податкове зобов'язання визначається у разі відсутності порушення норм податкового законодавства платником податків в податковій декларації або контролюючим органом у податковому повідомленні-рішенні); грошове ж зобов'язання може включати в себе штрафні санкції та визначається у разі порушення норм податкового законодавства самостійно платником податків в порядку, передбаченому статтею 50 ПК України, або контролюючим органом в податковому повідомленні-рішенні.

Таким чином, ПК України розмежовує поняття податкового зобов'язання і грошового зобов'язання.

Абзацом «б» підпункту 129.1.1 пункту 129.1 Податкового кодексу України передбачено, що після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов'язання контролюючими органами - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов'язання, визначеного у податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Підпунктом 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України встановлено, що пеня нараховується у день настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Суд першої інстанції вірно вказав, що згідно абзацу «б» підпункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені проводиться у разі закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання, а згідно підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 цього Кодексу нарахування пені проводиться у разі настання строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

В силу пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

Згідно абзацу 2 пункту 129.4 статті 129 Податкового кодексу України пеня нараховується із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день заниження (абзац другий пункту).

Отже, нарахування пені за правилами підпункту 129.1.2 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України здійснюється не з моменту узгодження податкового зобов'язання або винесення податкової вимоги, а саме з дня настання граничного строку погашення податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом або платником податків у разі виявлення його заниження на суму такого заниження та за весь період заниження (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження).

Податковий орган під час перевірки виявив заниження податкового зобов'язання з земельного податку з юридичних осіб за вказаний період.

Таким чином, нарахування суми пені за весь період заниження, починаючи з 30.08.2013 року є правомірним, а тому підстави для скасування податкової вимоги № 1257-17 від 30.03.2017 року відсутні.

Крім того, як вірно зазначив, суд першої інстанції пунктів 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Відповідно до підпункту 89.1.2 пункту 89.1, пункту 89.3 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу. Майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу. Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред'являється платнику податків, що має податковий борг.

Оскільки позивач має податковий борг, що складається із грошового зобов'язання, визначеного в податковій вимозі № 1257-17 від 30.03.2017 року, то рішення про опис майна у податкову заставу № 39 від 30.03.2017 року прийняте правомірно.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність законодавчих підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням

Керуючись ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254, 265 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Монофіламент» залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня її складання в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

С.Б.Шелест

Повний текст ухвали виготовлено 20 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Кузьмишина О.М.

Судді: Глущенко Я.Б.

Шелест С.Б.