Справа № 369/2973/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 369/2973/17 Головуючий у 1-й інстанції: Пінкевич Н.С. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Киї

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у відповідності до положень ст. 41 КАС України без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2017 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання незаконними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про:

визнання протиправними дій відповідача щодо прийняття рішення №29 від 08.12.2016 про відмову у наданні позивачу земельної ділянки;

скасування вищевказаного рішення;

зобов'язання відповідача винести на засідання чергової сесії Петропавлісько-Борщагівської сільської ради та розглянути подане ОСОБА_2 клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, визначеної графічними матеріалами щодо орієнтованого місця розташування земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) площею до 0, 25 га в межах с. Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області із прийняттям рішення у відповідності до норм чинного законодавства.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.07.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову про відмову в задоволенні позову.

При цьому апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно акту постійного користування землею НОМЕР_1 від 24.09.1996 земельна ділянка площею до 0, 25 га в межах с. Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області знаходиться на праві постійного користування у юридичної особи - виробничо-комерційної багатогалузевої компанії «Цитра», відповідно до рішення сільської ради від 28.07.1995.

08.12.2016 рішенням відповідача за №29 ОСОБА_2 було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки, у зв'язку з тим, що вказана ним земельна ділянка знаходиться у користуванні іншої фізичної особи, якій надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельною ділянки у власність.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_2 є правомірними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Перевіривши повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, колегія суддів приходить до висновку, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У справі, що розглядається, спір стосується питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищезазначеної земельної ділянки, яка належить на праві користування виробничо-комерційної багатогалузевої компанії «Цитра».

Таким чином, предметом спору є земельна ділянка, що перебуває у користуванні іншої особи, а відтак правовідносини, що виникли належать до цивільного права.

В своєму рішенні від 07.07.2015 №21-34а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України зазначила, що суди дійшли помилкового висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС України.

Верховний Суд України дійшов висновку, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Не обговорюючи питання правильності застосування судами норм ЗК України, колегія суддів вважає, що в цьому випадку неоднаково застосовано ст. 6 Конвенції стосовно "суду, встановленого законом". Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з'ясування всіх обставин у справі й обов'язок суб'єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Аналізуючи вищевикладене, зазначений спір не пов'язаний із захистом прав, свобод чи інтересів у сфері саме публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає розгляд справи у порядку адміністративного судочинства. Саме така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 №21-41а16.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було не вірно застосовано норми процесуального права, що призвело до ухвалення неправомірного рішення.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі доводів апеляційної скарги, оскільки під час апеляційного провадження встановлено, що суд першої інстанції допустив порушення при визначенні даного спору, як адміністративного, внаслідок чого помилково прийняв цей позов до свого провадження, а тому всі послідуючі процесуальні дії не можуть визнаватися законними. Таким чином, колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 198 КАС України має право скасувати постанову і закрити провадження у справі.

Керуючись ст.ст. 41, 195, 196, 198, 203, 205, 206 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області - задовольнити частково.

Постанову Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2017 року - скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий-суддя: І.В. Саприкіна

Судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.