Справа № 341/996/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8822/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря - Андрушківа І. Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року у справі № 341/996/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протипраними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати до його пільгового стажу відповідно до Списку № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах (далі - Список № 2) період роботи електрозварником з 26 липня 1979 року по 21 квітня 1980 року у Хмельницькому спеціалізованому управлінні «Стальконструкція» № 129, скасувати рішення відповідача про відмову призначити йому пенсію від 19 червня 2017 року № 5 та зобов'язати відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 з 14 березня 2017 року відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що після досягнення 55 років, маючи трудовий стаж 32 років і 11 місяців, більше 10 років з яких на роботах з шкідливими і важкими умовами праці, він звернувся до відповідача за призначенням пільгової пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, однак, відповідач неправомірно відмовив йому у призначенні такої пенсії.

Постановою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує на те, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували його безпосередню зайнятість на роботах, передбачених Списком № 2, а тому йому правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що після досягнення 56 - річного віку, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2.

Листом відповідача від 23 червня 2017 року № 3746/03 позивачу повідомлено, що відповідно до рішення від 19 червня 2017 року № 5 йому відмовлено в призначенні такої пенсії, оскільки ним не надано первинних документів, які б підтверджували його безпосередню зайнятість на роботах, передбачених Списком № 2.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що дії відповідача щодо відмови призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до Списку № 2 є протиправними, оскільки факт виконання ним робіт передбачених цим списком підтверджується записами в його трудовій книжці.

Суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників визначено Законом № 1788-XII, Порядком застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), Постановою Ради Міністрів СССР «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах» від 22 серпня 1956 року № 1173.

Відповідно до статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах і не менше 20 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом XXXII «Загальні професії» Списку № 2 передбачено професію «газозварники та їх підручні» та «електрозварники та їх підручні».

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Як видно з матеріалів справи відповідач зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи з 22 червня 1982 року по 22 грудня 1982 року у КП «Івано-Франківськводоекотехпром», з 04 лютого 1983 року по 25 листопада 1985 року у ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод», з 12 лютого 2007 року по 14 травня 2007 року, з 14 червня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 01 квітня 2011 року по 15 листопада 2012 року у ПАТ «Івано-Франківськцемент», що в сукупності становить 5 років 08 місяців та 29 днів.

Разом з тим в трудовій книжці, виданій на ім'я ОСОБА_1 наявні записи про його роботу електрозварником з 26 липня 1979 року по 21 квітня 1980 року (08 місяців та 25 днів) в Хмельницькому спеціалізованому управлінні «Стальконструкція» № 129 та електрогазозварником з 13 грудня 1985 року по 24 квітня 1987 року (1 рік 05 місяців та 11 днів) в Галицькому механічному заводі.

Враховуючи те, що вказані професії передбачені Списком № 2, факт роботи позивача за вказаними професіями підтверджений наявними в його трудовій книжці записами, позивач працював за вказаними професіями до 21 серпня 1992 року, тобто такі не потребують підтвердження умов праці за результатами атестації робочих місць, відповідач зобов'язаний був також зарахувати їх до пільгового стажу позивача.

Отже з урахуванням вказаних періодів роботи пільговий трудовий стаж ОСОБА_1 становить 7 років 11 місяців та 5 днів.

Наявність у ОСОБА_1 вказаного вище пільгового трудового стажу дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 Закону № 1788-XII на 3 роки (1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи для чоловіків), тобто після досягнення ним 57 років.

Натомість ОСОБА_1 звернувся за призначенням вказаної пенсії після досягнення ним 56 років, тобто до моменту досягнення віку з настанням якого у нього виникає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

З урахуванням вимог статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Оскільки на момент прийняття відповідачем рішення про відмову призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах він не набув права на таку пенсію, то відповідно відсутні підстави для надання йому правового захисту судом.

Суд першої інстанції не звернув увагу на вказані обставини та прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволенн позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 202 КАС України є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити.

Постанову Галицького районного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2017 року у справі № 341/996/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Галицького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протипраними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
Д. М. Старунський
Повний текст судового рішення виготовлено 19 вересня 2017 року.