Справа № 523/2794/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 523/2794/17

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Аліна С.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_1 на постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Рівне та Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_1, про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у м. Рівне та інспектора 2 роти батальйону лейтенанта поліції ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови про адміністративне правопорушення серії АР №123440 від 12.02.2017 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.02.2017 р. інспектором 2 роти батальйону лейтенантом поліції ОСОБА_2 Управління патрульної поліції в м. Рівне складено постанову про адміністративне правопорушення серії АР №123440 від 12.02.2017 року відносно водія автомобілю марки Мерседес, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП про накладення штрафу у розмірі 255 грн. Однак, цю постанову винесено з порушенням чинного законодавства. Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР №123440 від 12.02.2017 року, 12.02.2017 року о 11 годин 00 хвилин, позивач, керуючи автомобілем марки Мерседес, державний номер НОМЕР_1, рухався по автодорозі М06 (Київ-Чоп) на 365 км. порушив вимоги дорожньої розмітки, а саме при виконанні маневру обгону, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», чим порушив додаток 2 р. 34 ПДР. Позивач вказував про те, що вказаного правопорушення він не вчиняв, він здійснив лише перетин суцільної лінії з метою обїзду перешкоди у вигляді вибоїни на дорозі, аварійної ситуації не створював, обгін не здійснював. Також, позивач вказував про те, що його було позбавлено права на отримання правової допомоги. З цих підстав вважає, що його неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, без з'ясування обставин справи та без врахування його пояснень, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 був задоволений. Визнано неправомірною та скасовано постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №123440 від 12.02.2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП України. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову суду, якою повністю відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_2

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії АР №123440 від 12.02.2017 року, 12.02.2017 року о 11 годин 00 хвилин, позивач, керуючи автомобілем марки Мерседес, державний номер НОМЕР_1, рухався по автодорозі М06 (Київ-Чоп) на 365 км. порушив вимоги дорожньої розмітки, а саме при виконанні маневру обгону, порушив вимоги дорожньої розмітки 1.1 «вузька суцільна лінія», чим порушив додаток 2 р. 34 ПДР (а.с. 5);

Відповідно до пенсійного посвідчення № від 12.02.2015 року ОСОБА_2 є інвалідом 3 групи довічно (а.с. 6).

Задовольняючи адміністративний позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови та не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Так, згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення водіями вимог дорожніх знаків, правил зупинки та стоянки.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. №3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п. 1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постановою по справі про адміністративне правопорушення АР №123440 від 12.02.2017 року, винесеною інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_1, позивача визнано винним за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 255 грн.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Частиною 1 ст. 122 КпАП України передбачено адміністративну відповідальність у виді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Правила дорожнього руху, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху, повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що іі інші учасники виконують ці Правила.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху.).

Розмітка є одним із найважливіших засобів регулювання дорожнього руху і значною мірою впливає на безпеку руху. Висока ефективність розмітки пояснюється насамперед тим, що вона постійно перебуває в полі зору водія, допомагає йому правильно вибирати положення транспортного засобу на проїзній частині багатосмугових доріг, сприяє кращому орієнтуванню в напрямку дороги, обмежує в необхідних місцях маневрування транспортних засобів, сприяючи тим самим підвищенню безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 1 розділу 34 ПДР горизонтальна розмітка має таке значення:

1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Згідно додатку 2 ПДР розмітка 1.1 позначає межі напрямного острівця.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Факт перетину лінії дорожньої розмітки 1.1. додаток 2 ПДР позивачем не оспорюється.

Судом апеляційної інстанції переглянуто відеозапис, яким зафіксована процедура притягнення до адміністративної відповідальності позивача, який додано відповідачем як доказ порушення, на якому зафіксовано, що позивач визнає факт перетину лінії дорожньої розмітки 1.1. додаток 2 ПДР, тобто фактичне скоєння позивачем порушення, за яке його притягнули до адміністративної відповідальності.

В ході розгляду справи позивачем не надано суду будь-яких належних доказів наявності умов, які відповідно до вказаних норм дозволяють у виняткових випадках перетин лінії 1.1.

Всі інші посилання позивача та доводи позовної заяви щодо перешкоди у вигляді вибоїни на дорозі не впливають на факт скоєного ним правопорушення - перетину лінії дорожньої розмітки 1.1. (додаток 2 ПДР).

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку про безпідставність позовних вимог про скасування постанови серії АР №123440 від 12.02.2017 року та закриття адміністративного провадження стосовно позивача у зв'язку із відсутністю складу правопорушення, оскільки рішення відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним і ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права та врахуванні фактичних обставин справи.

Відповідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач/апелянт, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію довів та обґрунтував. Натомість позивач, всупереч наведеним приписам, не довів протиправність винесеної відповідачем постанови.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Суд першої інстанції не повністю зясував обставини справи та дав їм невірну оцінку, що призвело до неправильного вирішення справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність висновків суду.

Відтак, апеляційна скарга Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Рівне Департаменту патрульної поліції лейтенанта ОСОБА_1 задовольнити повністю, а постанову Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову суду, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення рішення апеляційного суду в повному обсязі.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов