Справа № 465/4883/17
Суддя: Мартинишин М. О.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

Іменем України

11.09.2017р. Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартинишин М.О.

при секретарі Потюк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Львівської митниці Державної Фіскальної служби України

про скасування постанови в справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в :

позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Львівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил №2823/20900/17 від 07.08.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що 07.08.2017 року №2823/20900/17 постановою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. Вважає постанову протиправною, оскільки митний орган при кваліфікації його дій та прийнятті постанови не врахував відсутність його вини, так як 27 травня 2015 року через митний пост «Краковець» Львівської митниці в Україну ним був ввезений автомобіль «V0LVO» модель «850 GTL» VIN № НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1, який був подарований йому громадянином Великобританії ОСОБА_4 для подальшої передачі цього автомобіля Львівському прикордонному загону. 12 червня 2015 року цей автомобіль був урочисто переданий Львівському прикордонному загону. Згідно листа начальника госпіталю Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2017 року автомобіль був переданий на східні ділянки кордону в зону АТО. Вважає, що зазначений автомобіль був ввезений ним не для власного користування, а з метою передачі його на потреби держави, і його слід вважати гуманітарною допомогою. Просить позов задволити.

У судовому засіданні позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні викладених у позові. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, не з'явився. Враховуючи наведене, суд на підставі ст. 128 КАС України вирішує справу по наявних у ній матеріалах, достатніх для постановлення рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав.

Як вбачається з постанови про порушення митних правил №2823/20900/17 від 07.08.2017 року /а.с.3/, ОСОБА_1 здійснив пропуск ввезеного 27.05.2015 року на митну територію України, автомобіля «V0LVO» модель «850 GTL» VIN № НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1, а саме не достав товар - транспортний засіб до митного органу призначення, чим перевищив, встановлений ст.95 МК України строк доставки товару - автомобіля, а тому його визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 8500 гривень.

Відповідно до ст.458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно з ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Статтею 467 МК України передбачено, якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст. 466 МК України: адміністративне стягнення за порушення митних правил не може бути застосовано інакше, як на підставі та в порядку, що встановлені цим Кодексом та іншими законами України.

Окрім цього, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.4 ст.3 МК України у разі якщо норми законів України чи інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків підприємств і громадян, які переміщують товари, транспортні засоби комерційного призначення через митний кордон України або здійснюють операції з товарами, що перебувають під митним контролем, чи прав та обов'язків посадових осіб органів доходів і зборів, внаслідок чого є можливість прийняття рішення як на користь таких підприємств та громадян, так і на користь органу доходів і зборів, рішення повинно прийматися на користь зазначених підприємств і громадян.

Відповідно до ст.489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.531 МК України: підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ'єктивність або неповнота провадження у справі або необ'єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Частиною 2 статті 531 МК України передбачено, що підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Однак, транспортні засоби, що надходять у період проведення антитерористичної операції для отримання і використання Збройними Силами України, Національною гвардією України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, Службою безпеки України, Міністерством внутрішніх справ України, Державною прикордонною службою України, Державною службою України з надзвичайних ситуацій, Державною спеціальною службою транспорту, Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України для забезпечення проведення антитерористичної операції відносяться до гуманітарної допомоги (стаття 6 Закону України «Про гуманітарну допомогу»).

Відповідно до статті 1 вищезгаданого закону гуманітарна допомога - цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв'язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров»я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Отримувачі гуманітарної допомоги - юридичні особи, яких зареєстровано в установленому Кабінетом Міністрів України порядку в Єдиному реєстрі отримувачів гуманітарної допомоги благодійні організації, створені у порядку, визначеному Законом України «Про благодійну діяльність та благодійні організації».

Як вбачається із розписок від 24.05.2015 року, що автомобіль «V0LVO» модель «850 GTL» VIN № НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1 був передано позивачу громадянином Великобританії ОСОБА_4 для подальшої передачі цього автомобіля Львівському прикордонному згону як його подарок, а тому з даною метою ввезеного 27.05.2015 року такий автомобільна митну територію України.

За таких обставин, суд вважає, що перевищення строків вивезення транспортного засобу за митну територію України позивачем було допущено не умисно, суд не вбачає в діях позивача умислу або необережності оскільки він не є власником транспортного засобу і у нього не було повноважень щодо розпорядження цим транспортним засобом.

Як видно з матеріалів справи, зокрема, довідки начальника клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України, м.Львів полковника медичної служби АА. Іващенко від 01.06.2015 року №33/751, від 15.08.2017 року №33/801, що автомобіль «V0LVO» модель «850 GTL» VIN № НОМЕР_2 д.н.з. НОМЕР_1, який перетнув митну територію України, дійсно переданий персоналу Державної прикордонної служби України та використовується за призначенням в зоні АТО.

Даний факт передачі зазначеного транспортного засобу для забезпечення проведення антитерористичної операції, та безпосередньо переданий персоналу Державної прикордонної служби України, підтверджується фотосвітлинами в матеріалах справи та письмовими поясненнями позивача у судді та які містяться у протоколі про порушення митних правил №2823/20900/17 від 24.06.2017 року.

Таким чином, враховуючи тривалість бойових дій в зоні проведення АТО, необхідність негайного забезпечення вказаної операції транспортними засобами, суд приходить до висновку про те, що оскаржена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил позивача винесена з порушенням об'єктивності її розгляду, через що підлягає скасуванню в частині накладення стягнення на позивача.

Крім цього, під час розгляду справи представник відповідача, всупереч цим вимогам ст. 71 КАС України, не надав належних та допустимих доказів правомірності притягнення позивача до відповідальності та не надав доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови про порушення митних правил від 07.08.2017року

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від «06» березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Згідно ст.8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями. Частина 3 зазначеної статті гарантує звернення до суду безпосередньо на підставі Конституції України.

За правилами ч.1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.ст.11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Стаття 62 Конституції України встановлює "призумцію невинуватості", відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

З вищевказаного, суд вважає, що відповідач доказів правомірності винесення постанови не надав, вимоги позивача щодо скасування постанови в частині накладення стягнення є правомірними і такі підлягають задоволенню, оскільки не вбачається в його діях порушення митних правил.

Керуючись ст.ст.6,9,11,19,51,99,102,105-106,128,161,162,163 КАС України, ст.247 КУпАП, ст.ст.4, 95, 110, 381, 470, 522, 530, 531 МК України, суд, -

постановив:

позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №2823/20900/17 від 07.082017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в частині накладення стягнення.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Мартинишин М.О.