Справа № 490/3217/17
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 490/3217/17

Категорія: 6 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Скрипченка В.О.,

суддів Золотнікова О.С., Осіпова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Григоренко Н.В,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу виконавчого комітета Миколаївської міської ради на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2016 року про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування пункту рішення,

В С Т А Н О В И В:

12 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування пункту рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради за №503 від 30.05.2016 року.

ОСОБА_1 разом з позовом надала заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони демонтажу та призупинення дії п. 1.2 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №503 від 30.05.2016 року «Про Демонтаж рекламних засобів в м. Миколаєві» в частині демонтажу рекламних засобів, що належать позивачці та розташовані за адресою: пр. Миру, 28, пр. Жовтневий на початку перегону, вул. Космонавтів ріг вул. 3 Повздовжньої, вул. Чкалова вул. Інженерна, вул. Космонавтів, 100, вул. Індустріальна, площа ім. Анатолія Ганькевича, вул. Чкалова вул. Садова, Одеське шосе, вїзд у місто-до набрання рішення законної сили.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2016 року вищезазначене заяву задоволено частково. Забезпечено адміністративний позов шляхом заборони виконавчому комітету Миколаївської міської ради вчиняти будь-які дії з демонтажу рекламних конструкцій ОСОБА_1, а саме: пр. Миру, 28, пр. Жовтневий на початку перегону, вул. Космонавтів ріг вул. 3 Повздовжньої, вул. Чкалова вул. Інженерна, вул. Космонавтів, 100, вул. Індустріальна, площа ім. Анатолія Ганькевича, вул. Чкалова вул. Садова, Одеське шосе, вїзд у місто, до розгляду справи по суті.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням виконавчий комітет Миколаївської міської ради подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу суду, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Справа розглянута апеляційним судом без участі сторін у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивачки до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Проте, колегія суддів апеляційного суду не може погоджується з таким обґрунтуванням рішення суду першої інстанції.

Так, забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень. При цьому, подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб'єкта владних повноважень, але суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Згідно ч. 4 ст. 117 КАС України адміністративний позов, крім способу, встановленого частиною третьою цієї статті, може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов'язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Для забезпечення адміністративного позову суд може: 1) зупинити дію всього рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборонити вчиняти певні дії.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАСУ під час розгляду адміністративних справ» №2 від 06.03.2008 року, наголошується на тому, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Проте, в оскаржуваної ухвалі про забезпечення позову судом першої інстанції не вказані відповідні мотиви, з яких він дійшов висновку про існування вказаних обставин. При цьому з заяви позивачки не вбачається обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та її інтересам у разі не зупинення дії п. 1.2 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №503 від 30.05.2016 року «Про Демонтаж рекламних засобів в м. Миколаєві» в частині демонтажу рекламних засобів.

До того ж, судом першої інстанції під час задоволення клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову не було в повній мірі зясовано обставини, які мають значення для справи та не було отримано від позивачки конкретних доказів наявності очевидної небезпеки її правам, свободам та інтересам та неможливості або ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову.

Так, на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення про забезпечення адміністративного позову у ОСОБА_1 відсутній дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, договір про надання місць для розміщення зовнішньої реклами з нею не укладено та, відповідно, плата за тимчасове користування місцем, що перебуває в комунальній власності, нею не справляється.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про рекламу» розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок надання дозволу на розміщення зовнішньої реклами у м. Миколаєві встановлено Правилами розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві, затвердженими рішенням Виконавчого комітету Миколаївської ради від 04.10.2011 року №1015.

Згідно з п. 24 Типових правил та п. 5.32 Правил виданий у встановленому порядку дозвіл є підставою для розміщення зовнішньої реклами та виконання робіт, повязаних з розташуванням рекламного засобу.

Згідно з пунктом 1.8 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25.03.2016 №295 «Про відмову у видачі дозволу на розміщення зовнішньої реклами в м. Миколаєві» позивачці було відмовлено у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами за адресами: - Одеське шосе, вїзд у місто (2 шт., двосторонні);

- вул. Чкалова- вул. Садова (1 шт., двосторонній);

- вул. Індустріальна, площа ім. Анатолія Ганькевича;

- вул. Космонавтів, поряд з будинком №100 (1 шт., двосторонній);

- вул. Чкалова - вул. Інженерна (1 шт., двосторонній);

- пр. Миру, 28 (1 шт., двосторонній);

- пр. Богоявленський (пр. Жовтневий), на початку перегону (двосторонній);

- вул. Космонавтів ріг вул. 3 Поздовжньої (1 шт., двосторонній).

Позивачка звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування зазначеного рішення (справа №490/5598/16-а).

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено правомірність і законність рішення про відмову у видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами у м. Миколаєві.

Так, постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 вересня 2016 року по справі №490/5598/16-а в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Таким чином, постановляючи ухвалу від 13 квітня 2017 року про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення про демонтаж рекламних засобів та забороняючи виконавчому комітету Миколаївської міської ради вчиняти дії з демонтажу незаконних рекламних засобів, суд фактично перешкоджає реалізації судових рішень, ухвалених по справі №490/5598/16-а.

Таким чином суд першої інстанції не правильно встановив обставини справи та допустив порушення норм процесуального права при вирішенні питання, а наведені в апеляційній скарзі доводи спростовують правильність рішення суду.

Відтак, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені оскаржуваної ухвали було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, у звязку з чим, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 199 та п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволені клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 184, 195, 196, 199, 202, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Миколаївської міської ради задовольнити повністю.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 квітня 2016 року скасувати та постановити нову ухвалу суду, якою відмовити у задоволені клопотання ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О.Скрипченко

Суддя О.С.Золотніков

Суддя Ю.В.Осіпов