Справа № 807/2419/15
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6830/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

ОСОБА_1,

з участю секретаря судового засідання Румянцевої О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Рахівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року в адміністративній справі № 807/2419/15 за позовом ОСОБА_2 до державної податкової інспекції у Рахівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

14.12.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просив визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Рахівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (далі ДПІ у Рахівському районі) №164-17 від 16.06.2015 р. про нарахування податкового зобовязання з транспортного податку в сумі 25 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що визначене податковим органом грошове зобо-вязання з транспортного податку могло бути визначене та підлягало б сплаті не раніше 2016 року, а не у 2015 році, який в цьому випадку був плановим роком в розумінні статті 12 Податкового кодексу України (далі ПК України). Відтак, застосування відповідних положень законодавства може застосовуватись не раніше бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятою постановою, її оскаржила ДПІ у Рахівському районі, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просила скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано тим, що транспортний податок, як обовязковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм статті 267 ПК України, починаючи з 01.01.2015, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку.

Відповідно до частини першої статті 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга не належить до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль марки «Mitsubishi Pajero Wagon» 3.2 DID 2013 року випуску, обємом двигуна 3200 куб.см, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований Ужгородським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 17.04.2013 р. (а.с.8 9).

ДПІ у Рахівському районі прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 № 164-17, яким ОСОБА_2 визначено до сплати податкове зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000,00 грн (а.с.18).

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що застосування контролюючим органом положень статті 267 ПК України з метою оподаткування транспортним податком не може мати місце у 2015 році, через що належний позивачу транспортний засіб не є обєктом оподаткування, а тому він не зобовязаний сплачувати транспортний податок.

Як визначено пунктом 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обовязковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

01.01.2015 р. набрав чинності Закон України від 28.12.2014 р. № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким, зокрема, викладено в новій редакції статтю 267 ПК України та введено новий транспортний податок.

Так, згідно із пп.267.1.1 п.267.1 ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України обєктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають обєм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

При цьому пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» рекомендовано органам місцевого самоврядування: у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для обєктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації субєктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Зазначене відповідає вимогам п.10.2 ст.10 ПК України, згідно з яким саме місцеві ради обовязково установлюють податок на майно в частині транспортного податку, а також кореспондує положенням пункту 24 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та статті 143 Конституції України.

Разом з тим, відповідно до пп.12.3.4. п.12.3. ст.12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно зі ст.3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

За правилами п.12.5 ст.12 ПК України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, рішення місцевих рад стосовно транспортного податку, прийняті в 2015 році, не могли бути застосовані в цьому ж 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік і саме з цього періоду транспортний податок міг вважатись встановленим місцевою радою.

Наведене узгоджуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у пп.4.1.9 п.4.1 ст.4 ПК України, за змістом якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання про підставність позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання податкового повідомлення-рішення ДПІ у Рахівському районі № 164-17 від 16.06.2015 про нарахування податкового зобовязання з транспортного податку в сумі 25 000,00 грн протиправним і його скасування та правомірність задоволення таких вимог судом першої інстанції.

У відповідності до статті 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 200 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 п.1 ч.1, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу державної податкової інспекції у Рахівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року в адміністративній справі № 807/2419/15 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Ухвала в повному обсязі складена 18 вересня 2017 року.