Справа № 805/1706/17-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р. Справа № 805/1706/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Голубової Л.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного

управління ДФС у Донецькій області

про скасування податкового повідомлення-рішення від 21 грудня 2016 року

№ НОМЕР_1

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання скасування податкового повідомлення-рішення від 21 грудня 2016 року № НОМЕР_1.

Заявлені вимоги позивач обґрунтувала безпідставністю висновків фіскального органу, викладених в акті камеральної перевірки № 101/05-81-13-00/НОМЕР_2 від 07 грудня 2016 року, яким встановлено порушення пункту 288.7 статті 288, пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України, в результаті чого застосовано штрафні санкції у розмірі 20% за несвоєчасну сплату грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 42471,49 гривень за період з 28.12.2015 року по 22.01.2015 року, що було визначено в податковому повідомленні-рішенні форми «Ф» № 3303-15 від 17.10.2014 року.

Податковим повідомленням-рішенням від 17 жовтня 2014 року № 3303-15 позивачеві було визначено суму грошового зобовязання з орендної плати за землю з фізичних осіб в сумі 224386,56 гривень з граничним строком сплати 60 днів з дня отримання. Вказана сума грошового зобовязання була сплачена платіжним дорученням від 28 грудня 2015 року, тобто, із затримкою на 340 днів, що потягнуло за собою відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 20% від несвоєчасно сплаченої суми грошового зобовязання.

Позивач зазначає, що вона зареєстрована на території міста Маріуполь, де здійснює господарську діяльність та де проводилася антитерористична операція, тому пільги, встановлені статтею 6 Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» поширюються на неї як платника орендної плати з дати початку АТО до 07.06.2016 року останнього дня дії норми статті 6 Закону України №1669-VII.

Зазначає, що з 01 січня 2017 року набули чинності зміни до Податкового кодексу України, внесені Законом України від 21 грудня 2016 року № 1797 стосовно зупинення нарахування штрафних санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобовязань, за якими зупинено стягнення та зупинено застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-1-1 цього кодексу.

Переліком населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення визначеного розпорядженням КМУ від 7 листопада 2014 року № 1085-р в редакції розпорядження КМУ від 2 грудня 2015 року № 1276-р смт. Сартана м. Маріуполь віднесено до категорії населених пунктів, розташованих на лілії зіткнення. Вважає, що законодавством зупинено стягнення сум податкового боргу, що зупиняє та виключає нарахування штрафів за несплату таких сум податкового боргу.

Виходячи з наведеного, позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення від 21 грудня 2016 року № НОМЕР_1 є неправомірним та просить його скасувати.

Позивач просила розглянути справу за її відсутності, про що через канцелярію суду надала клопотання від 19.09.2017 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання зявилась, надала письмові заперечення від 22 червня 2017 року (а.с. 45-50) та письмові пояснення від 20.09.2017 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що земельна ділянка надавалась у користування позивачу як фізичній особі, а не субєкту господарської діяльності. Камеральною перевіркою встановлено, що позивачем порушено норми пункту 288.7 статті 288, пункту 287.5 статті 287 Податкового кодексу України, в результаті чого застосовано штрафні санкції у розмірі 20% за несвоєчасну сплату грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 42471,49 гривень за період з 28.12.2015 року по 22.01.2015 року. Грошове зобовязання, яке несвоєчасно сплачене позивачем, було нараховано фіскальним органом податковим повідомленням-рішенням № 3303-15 від 17.10.2014 року також як громадянину, яке було оскаржене позивачем в судовому порядку. Позивач протягом 60 днів з дня отримання податкового повідомлення-рішення № 3303-15 від 17.10.2014 року не сплатила визначену в ньому суму грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб, тому до неї було застосовано штрафні санкції, визначені статтею 126 Податкового кодексу України.

Зазначає, що єдиним документом, що підтверджує обставини непереборної сили є сертифікат торгово-промислової палати, такий сертифікат позивач не надавала, тому немає підстав звільняти її від сплати податків, встановлених Податковим кодексом України.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в письмовому провадженні у відповідності до приписів ч. 4 ст. 122 КАС України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у спірному періоді значилася фізичною особою, яка зареєстрована платником орендної плати з фізичних осіб у Маріупольській ОДПІ Головного управління ДФС у Донецькій області.

Відповідно до безкоштовного витягу на сайті Мінюсту України позивач зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як субєкт господарської діяльності-фізична особа з 07.06.2016 року.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України (надалі ПК України) податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно до приписів підпункту 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За вимогами підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

24 грудня 2013 року між позивачем (орендар) та Маріупольською міською радою (орендодавець) було укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 23-27).

Відповідно до п.1.1 договору, орендодавець, згідно до рішення Маріупольської міської ради від 08 жовтня 2013 року № 6/30-3779, надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 55 у Жовтневому районі міста Маріуполя.

Згідно з пунктом 2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка площею 0,5589 га.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що договір укладено на 10 років (з 08.10.2013 року до 08.10.2023 року).

Відповідно до п. 4.1 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1085,48 грн./м2.

Пункт 4.3 договору передбачає, що орендна плата сплачується орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки за рік.

Відповідно до п.4.7 договору, за період з дня прийняття рішення Маріупольської міської ради про виділення земельної ділянки до дня державної реєстрації цього договору орендна плата за земельну ділянку вноситься орендарем до бюджету у розмірі, передбаченому цим договором, без нарахування пені.

За приписами пп.9.2.4 п.9.2 договору, орендар зобовязаний після отримання примірника договору оренди протягом 30 днів сплатити до бюджету орендну плату за земельну ділянку у розмірі, передбаченому договором, за період з дня прийняття рішення Маріупольської міської ради до дня державної реєстрації договору оренди земельної ділянки (без нарахування пені).

За вимогами пп.9.2.8 п.9.2 договору, орендар зобовязаний сплачувати орендну плату в порядку та у строки, передбачені договором.

Пунктами 13.1 та 13.2 договору зазначено, що зміст статті 12, 93, 124 Земельного кодексу України сторонам договору відомо. Цей договір набуває чинності відповідно до ст. 3, , 5 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» після його підписання сторонами та державної реєстрації.

Пунктом 286.2 статті 286 ПК України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.

Оскільки у спірному періоді позивач була фізичною особою, 17 жовтня 2014 року Жовтневою ОДПІ м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій сформоване податкове повідомлення - рішення форми «Ф» № 3303-15, яким згідно пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України, визначено суму податкового зобовязання за платежем орендна плата з фізичних осіб на суму 224386,56 грн. (а.с. 32).

Позивач не погодилася з зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржила його до суду.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 березня 2017 року у справі № 805/1204/17-а позовні вимоги задоволено частково. Суд першої інстанції частково скасував податкове повідомлення рішення Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області форми «Ф» № 3303-15 від 17.10.2014 року в частині визначення ОСОБА_1 суми податкового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 39890,95 гривень. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року постанову Донецького окружного адміністративного судубуло скасовано, а у позові відмовлено повністю.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що фізична особа, уклавши договір оренди земельної ділянки з місцевою радою, зобовязана сплачувати орендну плату в порядку та в строки, визначені Податковим кодексом України.

За приписами частини 1 статті 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З зазначених підстав, відповідачем правомірно нараховано грошове зобовязання податковим повідомленням рішенням Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області форми «Ф» № 3303-15 від 17.10.2014 року, яке повинно бути сплачено в строки, встановлені Податковим кодексом України.

Стосовно заперечень відповідача щодо неотримання нею податкового повідомлення-рішення від 17.10.2014 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків.

За приписами абзацу четвертого пункту 58.1 статті 58 ПК України форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов'язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 року № 1236 був затверджений Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, який діяв на час надіслання податкового повідомлення рішення від 17.10.2014 року. Відповідно до вимог пункту 3.8 цього Порядку податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження з повідомленням про вручення.

Згідно з пунктом 3.10 вказаного Порядку якщо пошта (поштова служба) не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Таким чином, і Податковий кодекс України, і Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків вимагають від контролюючого органу виконати певні дії щодо складання та направлення податкових повідомлень-рішень платникам податків, які були виконані з боку відповідача, про що свідчить конверт, що повернувся до Жовтневої ОДПІ м. Маріуполя (а.с.76).

Обовязку особисто вручати рішення фізичним особам наведені нормативні акти не містять. Адреси, вказані позивачем у позові, зазначені в її паспорті та податковому повідомленні-рішенні співпадають, отже, доводити отримання позивачем рішення, направленого за вірною адресою платника податків діюче законодавство від податкового органу не вимагає. Відповідачем доведено правомірність саме направлення рішення на адресу позивача.

Слід зазначити, що судом всі документи також направлені за адресою, зазначеною у позові та у паспорті, проте вся кореспонденція повернулася до суду, що свідчить про не проживання позивача за адресою реєстрації, або небажанням отримувати кореспонденцію.

Актом камеральної перевірки від 07 грудня 2016 року № 101/05-81-13-00/НОМЕР_2 встановлено, що граничний термін сплати узгоджених податкових зобовязань по орендній платі з фізичних осіб 22.01.2015 року (60 днів від дати вручення податкового повідомлення рішення 24.11.2014 року) (а.с. 41-42). Платіжним дорученням № 38292986 від 28 грудня 2015 року, тобто, із затримкою у 340 днів позивачем було погашено узгоджені податкові зобовязання по орендній платі з фізичних осіб, визначені у податковому повідомленні-рішенні від 17.10.2014 року.

Вказана обставина не є спірною між сторонами.

21 грудня 2016 року відповідачем на підставі акту камеральної перевірки від 07 грудня 2016 року було прийнято спірне податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 про застосування штрафних санкцій у розмірі 20% за несвоєчасну сплату грошового зобовязання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 42471,49 гривень за період з 28.12.2015 року по 22.01.2015 року (а.с. 8).

Стосовно застосування пільги, встановленої статтею 6 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 року «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд зазначає наступне.

У первинній редакції статті 6 зазначеного закону було передбачено, що під час проведення антитерористичної операції звільнити субєктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Як вірно зазначає позивач, пільга щодо звільнення субєктів господарювання від сплати орендної плати за користування земельними ділянками, зокрема, у місті Маріуполі існувала до 07 червня 2016 року, тобто, до внесення відповідних змін у статтю 6 зазначеного Закону. При цьому, договір оренди земельної ділянки було укладено позивачем, як громадянином, грошове зобовязання з орендної плати, нараховане позивачу податковим повідомленням рішенням форми «Ф» № 3303-15 від 17.10.2014 року також прийнято відносно фізичної особи ОСОБА_1, оскільки позивач набула статусу фізичної особи-підприємця лише 07 червня 2016 року. Стаття 6 Закону України № 1669-VII від 02.09.2014 року звільняє від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності лише субєктів господарювання.

Суд також не приймає до уваги прийняті зміни до Податкового кодексу України, встановлені Законом України від 21.12.2016 року № 1797-VIII щодо зупинення нарахування штрафних санкцій та/або пені за несвоєчасне погашення грошових зобовязань з 01 січня 2017 року, оскільки на дату прийняття спірного податкового повідомлення-рішення від 21.12.2016 року вказана норма не діяла. За приписами пункту 4.5 статті 4 ПК України при встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року.

За таких обставин, вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2016 № НОМЕР_1 не підлягають задоволенню.

За приписами ч. 2 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі положень Податкового кодексу України та на підставі ст.ст. 8 - 11, 40, 94, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У позовних вимогах ОСОБА_1 до Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання скасування податкового повідомлення-рішення від 21 грудня 2016 року № НОМЕР_1 відмовити.

Постанова прийнята в нарадчій кімнаті 20 вересня 2017 року.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Голубова Л.Б.