Справа № 184/878/17 (2-а/184/74/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокусправа № 184/878/17 (2-а/184/74/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Ясенової Т.І. Головко О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року у справі № 184/878/17 (2-а/184/74/17) за позовом ОСОБА_1 до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про визнання дій незаконними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 01 червня 2017 звернувся до суду з позовом до Нікопольського об'єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії з 01.01.2012 року по заробітній платі за роботу в зоні відчуження з 01.11.1986 року по 27.11.1986 року в розмірі 761,62 руб. та зобовязати відповідача привести у відповідність до належного розміру призначену позивачу пенсію згідно із Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та здійснити виплату недоотриманих сум пенсії, тобто різницю між належним розміром, приведеним у відповідність та фактично отриманими сумами пенсії, починаючи з дати набрання чинності постанови КМУ №1210, тобто з 01.01.2012 року по 01.01.2014 року.

Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року позов залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що адміністративний позов ОСОБА_1 до Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про зобовязання вчинити дії слід залишити без розгляду у звязку із пропуском строку на звернення до суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач не пропустив строк звернення до суду, оскільки про порушення своїх прав дізнався в квітні 2017 року з листа відповідача від 10.04.2017 року №А-15. Крім того, в доводах апеляційної скарги позивач вказує на положення статті 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» згідно з якою нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, відповідач, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Як вбачається з позовної заяви позивач зазначає про порушення відповідачем норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що стало наслідком виплати йому пенсії не в повному обсязі.

01 січня 2012 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Пунктом 5 вищезазначеної постанови встановлено, що у разі коли кількість відпрацьованих днів у неповному календарному місяці роботи більш як 25,4, пенсія обчислюється виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час.

Тобто, з прийняттям зазначеної постанови у позивача виникло право на перерахунок пенсії, обчисленої виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час.

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що вищезазначений нормативний акт та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття, а отже, положення постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

Однак, з позовом до суду щодо здійснення перерахунку пенсії, обчисленої виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьований час позивач звернувся 01 червня 2017 року, тобто з пропуском шестимісячного строку встановленого законом на звернення до суду.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи те, що позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися в січні 2012 року, тобто з дати вступу у силу постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210, при цьому з позовом до суду він звернувся 01 червня 2017 року, та ставить питання щодо поновлення його прав за період з 01.01.2012 року по 01.01.2014 року, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Доводи позивача про те, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів є безпідставними, оскільки спір йдеться щодо сум які позивачу не нараховувалися.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 199, статтями 200, 206 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2017 року у справі № 184/878/17 (2-а/184/74/17) без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: Т.І. Ясенова

Суддя: О.В. Головко