Справа № 814/2040/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/2040/16

Категорія: 8.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Голяк В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі Баштанська ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області), в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 30 червня 2016 року № 703-13, яким позивачу визначено суму податкових зобов'язань по платежу «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» за 2015 рік в сумі 4491 грн. 25 коп.. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на сплату судового збору згідно квитанції.

В обґрунтування позову зазначалось, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, розведення свійської птиці, змішане сільське господарство та інше. Позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення загальною площею 1843,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1. Рішенням Березнегуватської селищної ради від 10 лютого 2015 року № 6 «Про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості на території Березнегуватської селищної ради» встановлено ставку податку на нерухомість для об'єктів нежитлової нерухомості в розмірі 0,2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування. 30 червня 2016 року Баштанською ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 703/13, яким позивачу визначено суму податкових зобов'язань за 2015 рік за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової та нежитлової нерухомості» в розмірі 4491 грн. 25 коп.. Позивачем оскаржено назване податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте рішенням ГУ ДФС у Миколаївській області від 1 вересня 2016 року № 2563/10/14-29-10-01-10 та рішенням ДФС України від 20 вересня 2016 року № 9905/х/99-99-11-02-01-14 оскаржене податкове повідомлення-рішення залишено без змін. На думку позивача, назване податкове повідомлення-рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 30 червня 2016 року № 703-13. Присуджено на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області судовий збір в сумі 551 грн. 21 коп..

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, представник Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не прийнято до уваги, що відповідно до п. 4 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону приписано переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості. Крім того, установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Судом також не прийнято до уваги, що ОСОБА_1 2 лютого 2016 року подав до податкової інспекції декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій самостійно вказав відсутність будь-якої діяльності у звітному році (тобто, у тому числі, і сільськогосподарської діяльності). У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити постанову суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи позивача та його представника про залишення оскарженого судового рішення без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, розведення свійської птиці, змішане сільське господарство та інше.

Позивачу на праві власності належить нежитлове приміщення загальною площею 1843,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Березнегуватської селищної ради від 10 лютого 2015 року № 6 «Про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості на території Березнегуватської селищної ради» встановлено ставку податку на нерухомість для об'єктів нежитлової нерухомості в розмірі 0,2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування.

30 червня 2016 року Баштанською ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 703/13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкових зобов'язань за 2015 рік за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової та нежитлової нерухомості» в розмірі 4491 грн. 25 коп..

Позивачем оскаржено назване податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку, проте рішенням ГУ ДФС у Миколаївській області від 1 вересня 2016 року № 2563/10/14-29-10-01-10 та рішенням ДФС України від 20 вересня 2016 року № 9905/х/99-99-11-02-01-14 оскаржене податкове повідомлення-рішення відповідача залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що селищною радою прийнято рішення про встановлення місцевого податку лише 10 лютого 2015 року, а тому за приписами пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 ПК України ці норми можуть застосовуватися не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 1 січня 2015 року, викладено в новій редакції ст. 266 Податкового кодексу України, чим запроваджено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

На підставі пп. 266.5.1 п. 266.5 названої статті Кодексу (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 ПК України визначено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпунктів 266.7.1 та 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Кодексу обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов'язання за звітний рік з податку фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп. 266.10.1 п. 266.10 ст. 266 ПК України).

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону рекомендовано переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об'єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, а також установлено, що в 2015 році до рішень місцевих рад про встановлення місцевих податків на 2015 рік не застосовуються вимоги, встановлені Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Як встановлено матеріалами справи, на виконання наведених вище положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», Березнегуватською селищною радою прийнято рішення від 10 лютого 2015 року № 6 «Про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості на території Березнегуватської селищної ради», яким встановлено ставку податку на нерухомість для об'єктів нежитлової нерухомості в розмірі 0,2 відсотка розміру мінімальної заробітної плати за 1 кв. метр бази оподаткування.

При цьому оскаржене по справі податкове повідомлення-рішення відповідача прийняте на підставі ст. 266 ПК України та рішення Березнегуватської селищної ради від 10 лютого 2015 року № 6.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 та пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовою податку на майно та відноситься до місцевих податків.

Згідно п. 10.3 ст. 10 названого Кодексу місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

На підставі пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Кодексу рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведена норма узгоджується з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що закріплений у пп. 4.1.9 п. 4.1 ст. 4 ПК України, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.

Статтею 3 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Таким чином, зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року. При цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період), є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Оскільки рішення Березнегуватської селищної ради «Про встановлення ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості на території Березнегуватської селищної ради» прийняте у лютому 2015 року, тобто після 15 липня 2014 року, то нарахування позивачу названого податку на підставі ст. 266 Податкового кодексу України та вказаного рішення органу місцевого самоврядування можливе лише з 2016 року, а відтак висновок суду першої інстанції про задоволення вимог позивача про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 30 червня 2016 року № 703/13, є правильним.

Апеляційний суд також враховує, що відповідно до пп. 266.2.2 «ж» п. 266.2 ст. 266 ПК України будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об'єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Як встановлено матеріалами справи, нежитлове приміщення загальною площею 1843,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_1, яке належить позивачу на праві власності, використовується останнім у сільськогосподарській діяльності, що на підставі наведених вище положень пп. 266.2.2 «ж» п. 266.2 ст. 266 ПК України також виключає можливість визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, щодо названого об'єкту нерухомості.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 самостійно подав 2 лютого 2016 року до податкової інспекції декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, в якій самостійно вказав відсутність будь-якої діяльності у звітному році (тобто, у тому числі, і сільськогосподарської діяльності) не можуть бути визнані обґрунтованими, оскільки 11 липня 2016 року позивач подав уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи, в додатку до якої зазначив доходи від провадження підприємницької діяльності, а саме, від розведення свійської птиці та допоміжної діяльності у рослинництві (а. с. 49-50). При цьому позивачем до суду першої інстанції надавались фотоматеріали названого приміщення, з яких вбачається, що позивач використовує це приміщення, зокрема, для розведення свійської птиці, що в апеляційній скарзі Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області під сумнів не ставиться.

Із врахуванням викладеного та наведених вище норм законодавства, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Баштанської ОДПІ ГУ ДФС у Миколаївській області від 30 червня 2016 року за № 703/13, яким ОСОБА_1 визначено суму податкових зобов'язань за 2015 рік за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової та нежитлової нерухомості» в розмірі 4491 грн. 25 коп., є правильним.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Баштанської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 8 грудня 2016 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 25 вересня 2017 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко