Справа № 504/3171/16-а
Суддя: Швець В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

13 вересня 2017 року м. Київ К/800/20932/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Швець В.В., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до спеціаліста 1 категорії з соціальних питань відділу соціального захисту населення Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Мендзак Вікторії Валеріївни про визнання протиправними дій, -

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 23 червня 2017 року касаційну скаргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам статті 213 Кодексу адміністративного судочинства України, а особі, яка її подала, надано строк для усунення вказаних недоліків.

У визначений строк недоліки усунуто.

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати дії спеціаліста 1 категорії з соціальних питань відділу соціального захисту населення Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Мендзак В.В. щодо відмови проведення реєстрації її місця проживання з одночасним зняттям з попереднього місця проживання неправомірними та зобов'язати відповідача провести щодо неї вказані вище дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що у серпні 2016 року вона звернулась до відповідача із заявою про проведення реєстрації її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, з одночасним зняттям з попереднього місця проживання за адресою: АДРЕСА_2. При цьому, як вказує позивач, вона надала до відповідача всі необхідні документи для проведення вказаної реєстрації, в тому числі згоду власників житлового будинку на реєстрацію місця її проживання у їх будинку, паспорт громадянина України та квитанцію про сплату адміністративного збору, проте відповідач у проведенні реєстрації місця проживання позивачу відмовив з посиланням на недійсність наданих нею документів.

Постановою Комінтернівського районного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано неправомірними дії спеціаліста першої категорії з соціальних питань відділу соціального захисту населення Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Мендзак В.В. щодо відмови позивачу у проведенні реєстрації її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, з одночасним зняттям її з попереднього місця проживання за адресою: АДРЕСА_2.

Зобов'язано відповідача провести реєстрацію місця проживання позивача з одночасним зняттям з попереднього місця проживання за вказаними вище адресами.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову, якою в задоволенні позову відмовлено.

Так, судами встановлено, що 8 серпня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення реєстрації її місця проживання за адресою: АДРЕСА_1, з одночасним зняттям з попереднього місця проживання за адресою: АДРЕСА_2, зі згодою власників житлового будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на реєстрацію місця її проживання у їх будинку; надала паспорт громадянина України, квитанцію про сплату адміністративного збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів правомірність підстав відмови у проведенні реєстрації місця проживання позивача з одночасним зняттям з попереднього місця проживання, вичерпний перелік яких наведений в пункті 11 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 2 березня 2016 року №207, а тому не довів правомірність своїх дій відповідно до статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не було надано будь-яких доказів, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є власниками, співвласниками житла або наймачами будинку АДРЕСА_1.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що постанова Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 жовтня 2010 року та довідки Красносільської сільської ради Комінтернівського району від 8 серпня 2016 року № 3506 і Свердловської сільської ради від 2 грудня 2013 року №1126 лише підтверджують факт реєстрації ОСОБА_4 за відповідною адресою, проте не визначають останню власником, співвласником житла, або наймачем будинку АДРЕСА_1.

Також суд апеляційної інстанції виходив з того, що у заяві про реєстрацію місця проживання позивачем в графі «Згода власника/співвласників житла або їх уповноважених органів, наймача та членів його сім'ї на реєстрацію місця проживання особи у разі відсутності документів, що підтверджують право на приживання в житлі» зазначено лише ПІБ, підпис та паспортні дані ОСОБА_4 та ОСОБА_5, проте вказана графа не містить запису цих осіб «згоден», або «не згоден», хоча форма заяви передбачає такий запис, у зв'язку з чим неможливо встановити волевиявлення вказаних осіб щодо надання згоди позивачу на реєстрацію місця проживання.

Представник позивача ОСОБА_2 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити не лише посилання на помилкове застосування норм матеріального права при вирішенні справи та порушення судами норм процесуального права, а і пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи.

У касаційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 посилається на те, що надання особами, які дають згоду на реєстрацію місця проживання, документів про право власності на це житло заявою, форма якої встановлена Додатком №6 до Правил реєстрації місця проживання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 року №207, не передбачено, а частиною 8 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» взагалі заборонено.

Крім того, представник позивача посилається на те, що недобудований житловий будинок та земельна ділянка, на якій цей будинок знаходиться, а також особові рахунки належать ОСОБА_4, що підтверджено належними та достатніми доказами у справі, ця особа має всі ознаки власника, права якої ніхто не оспорює, а державна реєстрація права власності на майно просто незавершена.

Також представник позивача посилається на те, що питання волевиявлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо надання позивачу згоди на реєстрацію в суді не досліджувалось, а тому не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Проте із вказаними доводами представника позивача ОСОБА_2 погодитись не можна з огляду на те, що у разі відсутності документів, що підтверджують право особи на проживання в даному житлі (наприклад, ордеру, свідоцтва про право власності, договору найму (піднайму, оренди), рішення суду) реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім'ї. При цьому обов'язковою умовою є надання особою (яка проявляє волевиявлення бути прописаною за певною адресою) до органу, який проводить реєстрацію місця проживання, доказів права власності або співвласності на це житло особами, які надають відповідну згоду на реєстрацію у вказаному житлі цієї особи.

Крім того, висновок суду апеляційної інстанції про те, що з наданої позивачем заяви неможливо встановити волевиявлення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо надання їй згоди на реєстрацію, а тому відповідач, відмовляючи у проведені реєстрації місця проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 діяв в межах компетенції та відповідно до приписів чинного законодавства, є правильним.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення суду апеляційної інстанції, дана касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки особа, яка її подала, не наводить підстав, які б дозволили вважати, що апеляційний суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до спеціаліста 1 категорії з соціальних питань відділу соціального захисту населення Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області Мендзак Вікторії Валеріївни про визнання протиправними дій, а додані до касаційної скарги матеріали повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Швець