Справа № 810/1702/17
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 серпня 2017 року № 810/1702/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про скасування податкового повідомлення-рішення, рішення та вимоги про сплату боргу,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач), в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 18.05.2017 та про зменшення позовних вимог від 04.08.2017, просить суд скасувати:

- податкове повідомлення-рішення № форми «Р» в частині донарахованого основного зобовязання з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 685178,30 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № форми «ПС» в частині донарахованих штрафних (фінансових) санкцій з ПДФО у розмірі 342589,15 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № форми «Д» в частині донарахованого основного зобовязання з ПДФО (в розрахунку зазначено військовий збір) на 53472,17 грн. і донарахованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 13368,04 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № форми «Р» в частині донарахованого основного зобовязання з податку на додану вартість в сумі 596239,27 грн.,

- податкове повідомлення-рішення № форми «ПС» в частині донарахованих штрафних (фінансових) санкцій з ПДВ у розмірі 149059,82 грн.,

- вимогу від 26.04.2017 року №Ф- в частині донарахованого боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 112732,98 грн.,

- рішення від 26.04.2017 року № в частині донарахованих штрафних санкцій у розмірі 9510,98 грн. за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Головним управлінням ДФС у Київській області була проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 13.03.2017 року №117/10-36-13-02/НОМЕР_1.

На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 26.04.2017 №, №, №, №, №, вимогу від 26.04.2017 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) та рішення від 26.04.2017 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Позивач не погоджується ані з висновками акту перевірки, ані з прийнятими на їх підставі рішеннями, вважає їх незаконними та необґрунтованими.

Позивач вказує, що всі твердження про порушення платником податків норм чинного законодавства контролюючий орган аргументує тим, що підпунктом 177.4 ст. 177 ПК України (в редакції, що діяла до 01.01.2017 р.) чітко визначено перелік витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів фізичною особою підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, який не передбачає включення до їх складу витрат на оплату послуг з охорони приміщень, витрат на паливно-мастильні матеріали, не підтверджених відповідними подорожніми листами, витрат на придбання (спорудження) та утримання основних засобів, вартості сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання послуг, робіт), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, будівельних матеріалів, запасних частин, допоміжних та інших матеріалів, щодо яких платником податків не надано на перевірку документи, що підтверджують безпосереднє їх віднесення до конкретного обєкта оподаткування та/або документи, які підтверджують їх прямий звязок з виконанням ним робіт (наданням послуг) та безпосередньо повязані з отриманням доходів.

Як зазначає позивач, в п. 177.4 ст. 177 ПК України наведено перелік витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, який на думку позивача не містить вичерпного переліку витрат,які фізичні особи-підприємці мають право враховувати при визначенні обєкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Позивач стверджує, що законними підставами для віднесення фізичними особами-підприємцями тих чи інших витрат до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів є:пов'язаність цих витрат з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України;можливість їх віднесення до конкретного об'єкта витрат;наявність належного документального підтвердження здійснених витрат, що і було доведено позивачем під час перевірки, проте безпідставно не враховано відповідачем.

Позивач зазначає, що в акті перевірки контролюючим органом констатовано лише сам факт завищення витрат без посилання на конкретні первинні бухгалтерські документи, які надавались як під час перевірки, так і до заперечень до акту перевірки.

Водночас, у відповідності до положень абзацу 2.3.2.2 пп. 2.3.2 п. 2.3 Розділу II ОСОБА_2 оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 квітня 2013 року за №607/23139, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення. Проте дана норма податкового законодавства відповідачем під час перевірки була проігнорована.

При наданні оцінки обґрунтованості понесених витрат слід враховувати саме наміри та мету (спрямованість) діяльності (операції), в рамках якої проведено такі витрати - на отримання доходу (прибутку), а не на її результат у вигляді отримання доходів. Витрати, спрямовані в діяльності на отримання доходу і такі, які не принесли позитивного результату у вигляді доходу (прибутку), мають визнаватись обґрунтованими і враховуватись при оподаткуванні. Водночас, відповідачем при проведенні перевірки не було досліджено та надано належної правової оцінки фінансовим результатам господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 в період, за який здійснювались господарські операції.

Позивач наголошує, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що вказані витрати безпосередньо не повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 оподатковуваного доходу, із господарською діяльністю платника податків, що їх не можливо віднести до конкретного обєкту витрат та/або що вони не повязані з отриманням доходу чи не підтверджені документально.

Також позивач звертає увагу суду на порушення відповідачем ОСОБА_2 надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204, адже спірні податкові повідомлення-рішення прийняті контролюючим органом не за формами, визначеними п. 2 цього ОСОБА_2.

Відповідач позов не визнав, зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) є законними.

Наголошує, що на підписання акту перевірки від 13.03.2017 №117/10-36-13-02/НОМЕР_1 ФОП ОСОБА_1 не зявився. Примірник акту перевірки був направлений платнику податків засобами поштового звязку рекомендованим повідомленням про вручення. Письмові заперечення на акт перевірки були подані позивачем з порушенням граничних строків, встановлених податковим законодавством.

В судових засіданнях08.06.2017, 23.06.2017, 14.07.2017 представник позивача підтримав позов в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судових засіданнях08.06.2017, 23.06.2017,14.07.2017 проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні 14.07.2017 суд за письмовим клопотанням позивача поставив на обговорення сторін питання про можливість продовжити розгляд справи у порядку письмового провадження. Сторони щодо продовження розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечували.

Протокольною ухвалою суду від 14.07.2017 постановлено здійснювати подальший розгляд адміністративної справи №810/1702/17 в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які є у справі, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрований як фізична особа підприємець 28.01.1997 за адресою місця проживання: 07300, АДРЕСА_1, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.05.2017 (т.1, а.с. 84-85).

В період з 13.02.2017 по 03.03.2017 посадовими особами Головного управління ДФС у Київській області, на підставі ст. 77 Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», наказу ГУ ДФС у Київській області від 18.01.2017 №45, згідно Плану-графіка проведення документальних перевірок самозайнятих осіб на 1 квартал 2017 року, відповідно до наказу про проведення документальної планової виїзної перевірки від 01.02.2017 №145, наказу про продовження документальної планової виїзної перевірки від24.02.2017 №316 та направлень на перевірку від 10.02.2017 №265 та №266, виданих Головним управлінням ДФС у Київській області, проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, відповідно до затвердженого плану проведення перевірки, наведеного в додатку до акту.

Результати перевірки оформлені актом від 13.03.2017 №117/10-36-13-02/НОМЕР_1 (далі акт перевірки) (т.1, а.с. 23-56).

В п.2.1.2.1 «Результати перевірки правильності визначення валового доходу» акту перевірки зазначено, що згідно даних декларацій про майновий стан і доходи з додатками до даних декларацій, поданих до контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 задекларовано загальний оподатковуваний дохід за 2015 рік в сумі 2931384,00 грн. та за 2016 рік в сумі 1892059,95 грн.

В ході перевірки ФОП ОСОБА_1 використано документи, зазначені в п.1.9 акту перевірки, зокрема, дані книги обліку доходів і витрат та виписки банку про рух грошових коштів на рахунку, та встановлено, що загальний оподатковуваний дохід за 2015 рік становить 2842591,27 грн. та за 2016 рік становить 1903157,33 грн.

Узагальнюючи вищезазначене, ФОП ОСОБА_1 завищено загальний оподатковуваний дохід в 2015 році на загальну суму 88792,73 грн. та занижено в 2016 році на загальну суму 11105,57 грн., чим було порушено вимоги п.177.2 ст.177 Податкового кодексу України (т.1, а.с.28).

В п.2.1.2.2 «Результати перевірки витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу» акту перевірки зазначено, що згідно даних декларацій про майновий стан і доходи з додатками до даних декларацій, поданих до контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 задекларовано витрати, що безпосередньо повязані з отриманням доходів за 2015 рік в сумі 2822915,10 грн. та за 2016 рік в сумі 1806459,00 грн.

Згідно даних книги обліку доходів та витрат та первинних документів, на підставі яких здійснювався облік витрат в зазначеній книзі, встановлено, що сума витрат ФОП ОСОБА_1 становить в 2015 році 2743585,06 грн. та в 2016 році 1740835,43 грн. (т.1, а.с.28)

Зокрема, в зазначені суми витрат, що безпосередньо повязані з отриманням доходів, ФОП ОСОБА_1 включено:

-послуги охорони та спостереження, монтажного обладнання в загальній сумі 32547,93 грн. (без ПДВ), в т.ч. за 2015 рік у сумі 14485,82 грн. та за 2016 рік у сумі 18062,11 грн.;

- витрати на паливо, газ в загальній сумі 441385,90 грн. (без ПДВ), в т.ч. за 2015 рік у сумі 249822,82 грн. та за 2016 рік у сумі 191563,08 грн.;

- послуги телефонного звязку в 2015році в загальній сумі 18 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ в сумі 3 000,00 грн.) та в 2016 році в загальній сумі 3 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 500,00 грн.);

- на придбання у 2015 році автомобіля-фургона на суму 112999,99 грн. (без ПДВ) та витрати на придбання автомобіля ГАЗ на суму 83333,33 грн. (без ПДВ);

- на оплату послуг зі встановлення деталей з мармуру в сумі 29000,00 грн. (без ПДВ) за 2015 рік;

- на оплату робіт по будівництву, будівництво повітряної лінії та виконання проектних робіт зовнішнього електропостачання СТО і адмінбудинку, розробка завдання проектування, геодезичні послуги, підготовка містобудівного розрахунку, за підключення до Київенерго на загальну суму 493199,99 грн. (без ПДВ) за 2015 рік;

- на придбання сантехніки, розеток, вимикачів, будівельних матеріалів, фарби, шпаклівки, плитки тощо у сумі 1112645,13 грн. (без ПДВ) за 2015 рік та у сумі 1045271,86 грн. (без ПДВ) за 2016 рік;

- на придбання спецпристрію (карабін, ремінь, магазин, штовхавка, масельничка, спецзасіб, чохол для рушниці) у сумі 37150,00 грн. (без ПДВ) за 2015 рік;

- на придбання автоматичної пральної машини у сумі 16250,00 грн. (без ПДВ) за 2015 рік;

- на придбання фотокамери у сумі 20015,83 грн. (без ПДВ) за 2015 рік;

- на придбання сейфу в сумі 4247,50 грн. (без ПДВ) за 2015 рік;

- на придбання матрацу та підстави в сумі 34404,17 грн. (без ПДВ) за 2015 рік;

- на придбання морозильного лару, вітрини холодильної ВХСН-2,1 у сумі 30416,67 (без ПДВ) грн. за 2015 рік;

- суму доходу, отриману на розрахунковий рахунок, помилково включену до складу витрат у розмірі 24422,38 грн. (без ПДВ) (т.1, а.с. 28-29).

В ході перевірки встановлено порушення вимог п.177.3 ст.177 Податкового кодексу України, а саме ФОП ОСОБА_1 до складу валових витрат включено послуги телефонного звязку з податком на додану вартість, що входить до ціни придбання послуги, в 2015 році в загальній сумі 18000,00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 3000,00 грн.) та в 2016 році в загальній сумі 3000,00 грн. (в тому числі ПДВ в сумі 500,00 грн.). Таким чином за результатами перевірки зменшено витрати в 2015 році на суму 3000,0 грн. та в 2016 році на суму 500,00 грн.

Вартість оплачених послуг з охорони приміщень, у тому числі тих, які здаються в оренду, згідно пп. 177.4. ст.177 ПК, не включаються до складу витрат фізичної особи-підприємця на загальній системі оподаткування. Враховуючи зазначене, за результатами перевірки не зараховано витрати, повязані з наданням послуг в оренду.

На думку посадових осіб контролюючого органу фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування, згідно пп.177.4. ст.177 ПК, має право включити до складу витрат, вартість використаних паливно-мастильних матеріалів після одержання доходу, який безпосередньо пов'язаний із понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, на підставі документально підтверджених первинних документів, зокрема, угод, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортних накладних, розрахункових документів.

Обєм списання палива вираховується на підставі первинного обліку пробігу та на підставі норм витрат палива відповідно до наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.12.1998 №43.

В акті перевірки зазначено, що основними документами первинного обліку роботи вантажного транспорту є товарно-транспортна накладна та подорожній лист.

В той же час в акті перевірки зауважено, що незважаючи на те, що скасовано дію подорожного листа вантажного автомобіля за типовою формою №2, затвердженою наказом Мінтрансу України та Мінстату України від 29.12.1995 №2488/346, Департамент автомобільного транспорту Міністерства інфраструктури України вважає недоцільним його скасування, оскільки його використання задовольняє потреби підприємства (підприємця) щодо обліку робочого часу водія, витрат і списання палива. Про що зазначено в листах державної служби статистики України від 23.07.2013 №05.2-8/107 та Департаменту автомобільного транспорту Міністерства інфраструктури України від 20.11.2012 №25/3717-12. Також в цих листах зазначено, що подорожні листи вантажного автомобіля продовжують застосовуватися для обліку роботи автомобіля і водія, оскільки він підтверджує витрати, повязані із здійсненням перевезень, зокрема, витрати на паливно-мастильні матеріали.

Згідно даних книги обліку доходів та витрат та виписок банку про рух грошових коштів на рахунку в банку, за результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включав до складу витрат, безпосередньо повязаних із отриманням доходу, витрати на паливно-мастильні матеріали на підставі платіжних доручень щодо перерахування грошових коштів контрагентам-постачальникам паливно-мастильних матеріалів.

Також, враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 щодо підтвердження витрат на паливно-мастильні матеріали надано на перевірку лише договори, акти виконаних робіт (наданих послуг), щодо здійснення вантажних транспортних перевезень для замовників та платіжні доручення і виписки банку про рух грошових коштів щодо сплати контрагентам-постачальникам за паливно-мастильні матеріали, за результатами перевірки не зараховано суми витрат на паливно-мастильні матеріали в 2015-2016 роках.

Щодо завищення витрат в акті зазначено, що згідно даних книги обліку доходів та витрат та виписки банку про рух грошових коштів на рахунку в банку, за результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включив до складу витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходу, витрати на послуги зі встановлення деталей з мармуру; на оплату робіт по будівництву, будівництво повітряної лінії та виконання проектних робіт зовнішнього електропостачання СТО і адмінбудинку, розробка завдання проектування, геодезичні послуги, підготовка містобудівного розрахунку, за підключення до Київенерго; на придбання сантехніки, розеток, вимикачів, будівельних матеріалів, фарби, шпаклівки, плитки; на придбання спецпристрію (карабін, ремінь, магазин, штовхавка, масельничка, спецзасіб, чохол для рушниці); на придбання автоматичної пральної машини; на придбання фотокамери; на придбання сейфу; на придбання матрацу та підстави; на придбання морозильного лару, вітрини холодильної ВХСН-2,1 (на 2015 рік) та на придбання сантехніки, розеток, вимикачів, будівельних матеріалів, фарби, шпаклівки, плитки(за 2016 рік) на підставі платіжних доручень щодо перерахування грошових коштів контрагентам-постачальникам товарів (робіт, послуг).

По зазначеним сумам витрат ФОП ОСОБА_1 не надано на перевірку документи, що підтверджують безпосереднє їх віднесення до конкретного обєкта оподаткування та/або документи, які підтверджують їх прямий звязок з виконанням ним робіт (наданням послуг) та безпосередньо повязані з отриманням доходів.

Таким чином, зазначені суми витрат не зараховано за результатами перевірки (т.1, а.с. 33).

В п.2.1.2.3 «Визначення чистого оподатковуваного доходу» акту перевірки зазначено, що згідно даних декларацій про майновий стан і доходи з додатками до даних декларацій, поданих до контролюючого органу, ФОП ОСОБА_1 визначено доход,що підлягає оподаткуванню, за 2015 рік в сумі 108468,90 грн. та за 2016 рік в сумі 85600,95 грн. За результатами перевірки визначена сума доходу, що підлягає оподаткуванню, становить в 2015 році 2363035,09 грн. та в 2016 році 1417627,14 грн. (т.1, а.с. 33).

Зазначено, що в ході перевірки встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог п.177.2, п.177.3 та п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755VI із змінами і доповненнями (в редакції, що діяла до 01.01.2017), а саме: завищення загального оподаткованого доходу в 2015 році на суму 88792,73 грн., заниження загального оподаткованого доходу в 2016 році на загальну суму 11105,57 грн., а також завищення ФОП ОСОБА_1 витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, в 2015 році на загальну суму 2243358,92 грн. та в 2016 році на загальну суму 1320920,62 грн., що призвело до заниження чистого оподаткованого доходу в 2015 році на суму 2254566,19 грн. та в 2016 році на суму 1332026,19 грн. та як наслідок, призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб, належного до сплати в 2015 році на суму 449028,70 грн. та в 2016 році на суму 239764,72 грн. (т.1, а.с. 33-34).

Крім того, в акті перевірки зазначено, що внаслідок порушення вимог п. 177.3 та п. 177.4 ст. 177 ПК України (в редакції, що діяла до 01.01.2017) ФОП ОСОБА_1 порушено вимоги п. 198.4 та п. 198.5 ст. 198 ПК України, тобто завищено податковий кредит з податку на додану вартість:

- в 2015 році на загальну суму податку на додану вартість 398972,00 грн., в т.ч. в січні 2015р. на 21229,00 грн., в лютому 2015р. на 21785,00 грн., в березні 2015р. на 27396,00 грн., в квітні 2015р. на 8654,00 грн., в травні 2015р. на 59367,00 грн., в червні 2015р. на 32904,00 грн., в липні 2015р. на 34124,00 грн., в серпні 2015р. на 250,00 грн., в вересні 2015р. на 43766,00 грн., в жовтні 2015р. на 6182,00 грн., в листопаді 2015р. на 88558,00 грн., в грудні 2015р. на 54757,00 грн.;

- в 2016 році на загальну суму 204698,00 грн., в т.ч. в січні 2016р. на 61505,00 грн., в лютому 2016р. на 35833,00 грн., в березні 2016р. на 33592,00 грн., в квітні 2016р. на 33592,00 грн., в травні 2016р. на 4999,00 грн., в червні 2016р. на 258,00 грн., в липні 2016р. на 258,00 грн., в серпні 2016р. на 258,00 грн., в вересні 2016р. на 258,00 грн., в жовтні 2016р. на 258,00 грн., в листопаді 2016р. на 3402,00 грн., в грудні 2016р. на 30485,00 грн. (т.1, а.с. 41), що в свою чергу призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає сплаті до бюджету.

Всі інші встановлені в акті перевірки порушення норм чинного законодавства є похідними від зазначених вище та безпосередньо залежать від їх наявності та законності.

Висновки акта містять порушення позивачем вимог:

- п. 177.2, п.177.3 та п. 177.4 ст. 177 ПК України, що полягає у неперерахуванні до бюджету податку з доходів фізичних осіб за 2015-2016 роки в загальній сумі 688793,42 грн., в т.ч. за 2015 рік у сумі 449028,70 грн. та за 2016 рік у сумі 239764,72 грн.;

- п. 198.4 та п. 198.5 ст. 198 ПК України, що полягає у неперерахуванні до бюджету податку на додану вартість в загальній сумі 603670,00 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 398972,00 грн. та за 2016 рік в сумі 204698,00 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст. 7 та ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», що полягає у не перерахуванні до цільового фонду єдиного внеску на загальнообовязкове соціальне страхування, як платником єдиного соціального внеску фізичною особою-підприємцем, за 2015-2016 роки в загальній сумі 130874,75 грн., в т.ч. за 2015 рік у сумі 54786,39 грн. та за 2016 рік 76106,36 грн.;

- п.16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, що полягає у неперерахуванні до бюджету військового збору з чистого оподатковуваного доходу за 2015-2016 роки в загальній сумі 53798,90 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 33818,50 грн. та за 2016 рік у сумі 19980,40 грн.

21.04.2017 позивачем до ГУ ДФС у Київській області подано заперечення на акт документальної планової виїзної перевірки від 13.03.2017 №117/10-36-13-02/НОМЕР_1 (том 7, а.с. 79-82), у відповідь на які відповідач листом від 26.04.2017 №1062/Г/10-36-13-02 повідомив про залишення заперечень без розгляду у звязку з порушенням термінів подання (том 2, а.с.28-31).

На підставі акта перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 № форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на 688793,42 грн., з яких сума за податковими зобовязаннями 688793,42 грн., сума за штрафними санкціями 0 грн. (том 1, а.с. 53);

- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 № форми «ПС» про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування,у сумі 344396,71 грн. (том 1, а.с. 54);

- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 № форми «Д» про визначення суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осібна суму 67248,63 грн., з яких сума за податковим зобовязанням складає 53798,90 грн., сума за штрафними (фінансовими) санкціями 13449,73 грн., сума пені 0 грн. (том 1, а.с. 57);

- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 № форми «Р» про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість на 603670,00 грн., сума за штрафними(фінансовими) санкціями 0 грн. (том 1, а.с. 59);

- податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 № форми «ПС» про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у сумі 150917,50 грн. (том 1, а.с. 60);

- вимога про сплату боргу (недоїмки)від 26.04.2017 №Ф- з єдиного внеску у сумі 130874,75 грн. (том 1, а.с. 63);

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.04.2017 № у розмірі 18564,32 грн. (том 1, а.с. 64).

Не погоджуючись із вказаними вище податковими повідомленнями-рішенням, вимогою про сплату боргу та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску позивач звернувся з даним позовом до суду.

ОСОБА_2 оподаткування доходів фізичних осіб підприємців визначений ст.177 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі ПК України).

Згідно із п.177.2 ст. 177 ПК України обєктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, повязаними з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п. 177.3 ст. 177 ПК України).

Пп. 177.4.1. п.177.4 ст.177 ПК України визначено перелік витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, який передбачає включення до складу витрат вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання послуг, робіт), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, будівельних матеріалів, запасних частин, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат.

До переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать, зокрема, інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в пп.177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 ПК України).

Положеннями п. 44.1 ст. 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Крім того, фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (п. 177.10 ст. 177 ПК України).

Форму та ОСОБА_2 ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність,затверджено наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218, пунктом 6 якого встановлено, що документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.

Дослідженням змісту Книги обліку доходів та витрат позивача за 2015-2016 роки судом встановлено, що позивач в 2015-2016 рр. вів облік доходів та витрат (том 2, а.с. 23).

Відповідно до п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Дата виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг (п.198.2 ст.198 ПК Україна).

Пунктом 198.4 ст.198 ПК України (в редакції, чинній до 01.07.2015) визначено, що якщо платник податку придбаває (виготовляє) товари/послуги та необоротні активи, які призначаються для їх використання в операціях, що не є обєктом оподаткування або звільнені від оподаткування, то суми податку, сплачені (нараховані) у звязку з таким придбанням (виготовленням), не відносяться до податкового кредиту зазначеного платника.

Пп.«г» п.198.5 ст.198 ПК України (в редакції, чинній до 01.07.2015) визначено, що платник податку зобовязаний нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю.

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподаткованих операціях у межах господарської діяльності, платник податку може зменшити суму податкових зобовязань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 199.1 ст.199 ПК України (в редакції, чинній до 01.07.2015) визначено, що у разі якщо придбані та/або виготовлені товари/послуги, необоротні активи частково використовуються в оподаткованих операціях, а частково ні, платник податку зобовязаний нарахувати податкові зобовязання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму частки сплаченого (нарахованого) податку під час їх придбання або виготовлення, яка відповідає частці використання таких товарів/послуг, необоротних активів в неоподаткованих операціях.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 (у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин, далі - Закон № 2464-VI).

У відповідності до п. 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Відповідно до п.1, п.2 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

База нарахування єдиного внеску для фізичних осіб - підприємців (крім фізичних осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) визначається в п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, а саме: єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Для платників, зазначених у пункті 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється єдиний внесок у розмірі 34,7 відсотка винагороди за цивільно-правовими договорами (ч.5 ст.8 Закону №2464-VI).

ОСОБА_2 обчислення та сплати єдиного внеску визначено ст.9 Закону №2464-VI.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч. 2 ст. 9 Закону №2464-VI).

Відповідно до пп.1.1 п. 1 ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 цього Кодексу.

Згідно із пп.1.2 п.1 ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України обєктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту (пп.1.3 п. 1 ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України)

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (пп.1.5 п. 1 ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України).

Відповідно пп.1.6 п. 1 ст.16-1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Суд погоджується із доводами позивача, що в акті перевірки посадовими особами контролюючого органу констатовано факт завищення витрат, безпосередньо повязаних із одержанням доходу, без посилань та аналізу на первинні бухгалтерські документи, надані позивачем під час перевірки.

Відповідно до положень пп.2.3.2.2 пп.2.3.2 п.2.3 Розділу ІІ ОСОБА_2 оформлення результатів документальних перевірок щодо дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платниками податків - фізичними особами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.03.2013 №395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.04.2013 за №607/23139, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті фактом порушення необхідно, зокрема, зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Відсутність посилань в акті перевірки на первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків і зборів, не дає змоги суду встановити, які саме первинні документи перевірялись під час перевірки та яким чином їх наявність або відсутність вплинула на висновки контролюючого органу.

Судом встановлено, що висновки податкового органу щодо завищення витрат ґрунтуються на неправомірності віднесення позивачем до витрат грошових коштів,сплачених за послуги з охорони та спостереження, монтажного обладнання; телефонного звязку; із встановлення деталей з мармуру; на оплату робіт з будівництва, будівництва повітряної лінії та виконання проектних робіт зовнішнього електропостачання СТО і адмінбудинку, розробку завдання проектування, геодезичні послуги, підготовка містобудівного розрахунку, за підключення до Київенерго, а також коштів на придбання палива, газу; автомобіля-фургона та автомобіля ГАЗ; сантехніки, розеток, вимикачів, будівельних матеріалів, фарби, шпаклівки, плитки тощо; спецпристрою (карабін, ремінь, магазин, штовхавка, масельничка, спецзасіб, чохол для рушниці); автоматичної пральної машини; фотокамери; сейфу; матрацу; морозильного лару (вітринний холодильник ВХСН-2,1) та суму доходу, отриманого на розрахунковий рахунок, помилково включену до складу витрат,у звязку з чим суд на підставі первинних документів, наданих позивачем до позовної заяви та в ході розгляду справи, встановив наступне.

1. Щодо витрат за послуги з охорони та спостереження, монтажного обладнання.

Основними видами діяльності платника податків фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів,47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів (т.1, а.с. 84-85).

З матеріалів справи слідує, що позивач має на праві приватної власності такі нежитлові приміщення:

1) магазин-павільйон, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Вишгород, вул. Грушевського №(1) 6-А, збірно-металевий, зазначений в плані під літерою «А» основною площею 110,6 кв.м., загальною площею 231,5 кв.м, підсобною площею 102,9 кв.м. та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2002, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №4979 (т.7, а.с. 1);

2) магазин-павільйон, що знаходиться за адресою: Київська область, м.Вишгород, вул. Шкільна, 59, цегляний, зазначений в плані під літерою «А» основною площею 57,3 кв.м., загальною площею 83,3 кв.м, а також навіс, зазначений в плані літер «Б» та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.2001, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Вишгородської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №5189 (т.7, а.с. 2);

3) магазин з кафетерієм в літері «А», загальною площею 229,3 кв.м, що розташований за адресою: Київська область, м. Вишгород, проспект Мазепи Івана, буд. 13/9, приміщення №181-а, та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу магазин з кафетерієм від 12.11.2013, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за №1819(т.7, а.с. 3-4);

4) станція технічного обслуговування з адміністративно-побутовими приміщеннями, котельня, трансформаторна, прохідна (далі СТО) за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці, вул. Свято-Покровська (колишня вулиця Леніна), кадастровий номер земельної ділянки :03:265:0152 та належить ФОП ОСОБА_1 на підставі Декларації про готовність обєкта до експлуатації від 30.06.2015 №КС-96 (том 7, а.с. 6-10).

В період, який перевірявся, позивач надавав в оренду обєкти нерухомого майна, власником він був, зокрема, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_6 на підставі:

1) договору оренди №1 від 05.12.2012 та акту від 05.12.2012 приймання-передачі орендованого приміщення до договору оренди №1 від 05.12.2012 (т.3, а.с.3, т.7, а.с.11-12);

2) договору оренди №2 від 05.12.2012 та акту від 05.12.2012 приймання-передачі орендованого приміщення до договору оренди №2 від 05.12.2012 (т.3, а.с.28-29);

3) договору оренди №3 від 01.03.2015 та акту від 01.03.2015 приймання-передачі орендованого приміщення до договору оренди №3 від 01.03.2015 (т.3, а.с.54-56).

4) договору оренди №13 від 25.02.2014 та акту від 25.02.2014 приймання-передачі орендованого приміщення до Договору оренди №13 від 25.02.2014 (т.3, а.с.88-90);

5) договору оренди №01/СТО від 01.05.2015 та акту від 01.05.2015 приймання-передачі орендованого приміщення до договору оренди №01/СТО від 01.05.2015 (т.3, а.с.115-117).

За надані послуги з оренди приміщень, на підставі складених та підписаних сторонами актів наданих послуг, орендар щомісячно сплачував позивачу відповідну оренду плату, що підтверджується:

- актами здачі прийняття робіт (наданих послуг) до договору оренди №1 від 05.12.2012 за період з січня 2015 року по грудень 2016 року: №01 від 31.01.2015, №02 від 28.02.2015, №03 від 31.03.2015, №04 від 30.04.2015, №05 від 31.05.2015, №06 від 30.06.2015, №07 від 31.07.2015, №08 від 31.08.2015, №09 від 30.09.2015, №10 від 31.10.2015, №11 від 30.11.2015, №12 від 31.12.2015, №01 від 31.01.2016, №02 від 29.02.2016, №03 від 31.03.2016, №04 від 30.04.2016, №05 від 31.05.2016, №06 від 30.06.2016, №07 від 31.07.2016, №08 від 31.08.2016, №09 від 30.09.2016, №10 від 31.10.2016, №11 від 30.11.2016, №12 від 31.12.2016 (т.3, а.с.4-27);

- актами здачі прийняття робіт (наданих послуг) до договору оренди №2 від 05.12.2012 за період з січня 2015 року по грудень 2016 року: №01 від 31.01.2015, №02 від 28.02.2015, №03 від 31.03.2015, №04 від 30.04.2015, №05 від 31.05.2015, №06 від 30.06.2015, №07 від 31.07.2015, №08 від 31.08.2015, №09 від 30.09.2015, №10 від 31.10.2015, №11 від 30.11.2015, №12 від 31.12.2015, №01 від 31.01.2016, №02 від 28.02.2016, №03 від 31.03.2016, №04 від 30.04.2016, №05 від 31.05.2016, №06 від 30.06.2016, №07 від 31.07.2016, №08 від 31.08.2016, №09 від 30.09.2016, №10 від 31.10.2016, №11 від 30.11.2016, №12 від 31.12.2016 (т.3, а.с.30-53);

- актами здачі прийняття робіт (наданих послуг) до договору оренди №3 від 01.03.2015 за період з березня 2015 року по грудень 2016 року: №03 від 31.03.2015, №04 від 30.04.2015, №05 від 31.05.2015, №06 від 30.06.2015, №07 від 31.07.2015, №08 від 31.08.2015, №09 від 30.09.2015, №10 від 31.10.2015, №11 від 30.11.2015, №12 від 31.12.2015, №01 від 31.01.2016, №02 від 29.02.2016, №03 від 31.03.2016, №04 від 30.04.2016, №05 від 31.05.2016, №06 від 30.06.2016, №07 від 31.07.2016, №08 від 31.08.2016, №09 від 30.09.2016, №10 від 31.10.2016, №11 від 30.11.2016, №12 від 31.12.2016 (т.3, а.с.66-87).

- актами здачі прийняття робіт (наданих послуг) до договору оренди №13 від 25.02.2014 за період з січня 2015 року по грудень 2016 року:№01 від 31.01.2015, №02 від 28.02.2015, №03 від 31.03.2015, №04 від 30.04.2015, №05 від 31.05.2015, №06 від 30.06.2015, №07 від 31.07.2015, №08 від 31.08.2015, №09 від 30.09.2015, №10 від 31.10.2015, №11 від 30.11.2015, №12 від 31.12.2015, №01 від 31.01.2016, №02 від 29.02.2016, №03 від 31.03.2016, №04 від 30.04.2016, №05 від 31.05.2016, №06 від 30.06.2016, №07 від 31.07.2016, №08 від 31.08.2016, №09 від 30.09.2016, №10 від 31.10.2016, №11 від 30.11.2016 , №12 від 31.12.2016 (т.3, а.с. 91-114).

- актами здачі прийняття робіт (наданих послуг) до договору оренди №01/СТО від 01.05.2015, за період з травня 2015 року по грудень 2016 року:№01 від 31.05.2015, №02 від 30.06.2015, №03 від 31.07.2015, №04 від 31.08.2015, №05 від 30.09.2015, №06 від 31.10.2015, №07 від 30.11.2015, №08 від 31.12.2015, №01 від 31.01.2016, №02 від 29.02.2016, №03 від 31.03.2016, №04 від 30.04.2016, №05 від 31.05.2016, №06 від 30.06.2016, №07 від 31.07.2016, №08 від 31.08.2016, №09 від 30.09.2016, №10 від 31.10.2016, №11 від 30.11.2016, №12 від 31.12.2016 (том 3, а.с. 118-137).

З метою забезпечення схоронності власного майна та уникнення непередбачуваних збитків між позивачем та Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області19.05.2010 року укладено договір №723/10 на централізовану охорону майна на обєктах замовника підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України (т.3, а.с. 138-140).

Судом встановлено, що згідно вказаного договору в період з 19.05.2010 по 18.12.2015 здійснювалась охорона обєкта, належного позивачу, за адресою м. Вишгород, вул. Шкільна, 59, що підтверджується актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг № ВИШ-000028 від 31.01.2015, № ВИШ-001078 від 28.02.2015, № ВИШ-002028 від 31.03.2015, № ВИШ-003011 від 30.04.2015, № ВИШ-004005 від 31.05.2015, № ВИШ-004989 від 30.06.2015, № ВИШ-006007 від 31.07.2015,№ ВИШ-007089 від 31.08.2015, № ВИШ-008161 від 30.09.2015, № ВИШ-009252 від 31.10.2015, № ВИШ-010366 від 30.11.2015, № ВИШ-000157 від 31.12.2015 (т.3, а.с.148-156).

Управлінням Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 14.01.2015 №869 на загальну суму 399,90 грн., у т.ч. ПДВ 66,65 грн., від 27.02.2015 №1708 на загальну суму 399,90 грн., у т.ч. ПДВ 66,65 грн., від 19.03.2015 №2278 на загальну суму 399,90 грн., у т.ч. ПДВ 66,65 грн., від 16.04.2015 №1817 на загальну суму 399,90 грн., у т.ч. ПДВ 66,65 грн., від 20.05.2015 №2158 на загальну суму 399,90 грн., у т.ч. ПДВ 66,65 грн., від 17.06.2015 №2304 на загальну суму 399,90 грн., у т.ч. ПДВ 66,65 грн., від 07.08.2015 №735 на загальну суму 399,90 грн., у т.ч. ПДВ 66,65 грн., від 02.09.2015 №111 на загальну суму 525,00 грн., у т.ч. ПДВ 87,50 грн., від 07.10.2015 №724 на загальну суму 537,70 грн., у т.ч. ПДВ 89,62 грн. від 18.11.2015 №2237 на загальну суму 525,00 грн., у т.ч. ПДВ 87,50 грн., від 17.12.2015 №2014 на загальну суму 537,70 грн., у т.ч. ПДВ 89,62 грн. (т.7, а.с.124,161,199,217,277,315; т.8, а.с. 47, 105, 126, 197, 246).

З метою забезпечення схоронності власного майна та уникнення непередбачуваних збитків між позивачем та ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» 10.06.2010 року укладено договір централізованого спостереження за станом системи сигналізації та реагуванню ГЗ ПЦС №613, а також складено протокол узгодження ціни до нього (т.3, а.с. 157-160).

Згідно договору від 10.06.2010 №613ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» здійснювалась охорона обєкта, належного позивачу, за адресою м. Вишгород, вул. Грушевського, 6-А, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з січня 2015 року по грудень 2016 року: №ОУ-0000049 від 31.01.2015, №ОУ-0000368 від 28.02.2015, №ОУ-0000686 від 31.03.2015, №ОУ-0001004 від 30.04.2015, №ОУ-0001323 від 31.05.2015, №ОУ-0001632 від 30.06.2015, №ОУ-0001937 від 31.07.2015, №ОУ-0002246 від 31.08.2015, №ОУ-0002550 від 30.09.2015, №ОУ-0002821 від 31.10.2015, №ОУ-0003076 від 30.11.2015, №ОУ-0003337 від 31.12.2015, №ОУ-0000053 від 31.01.2016, №ОУ-0000308 від 29.02.2016, №ОУ-0000552 від 31.03.2016, №ОУ-0000798 від 30.04.2016, №ОУ-0001045 від 31.05.2016, №ОУ-0001293 від 30.06.2016, №ОУ-0001539 від 31.07.2016, №ОУ-0001778 від 31.08.2016, №ОУ-0002016 від 30.09.2016, №ОУ-0002266 від 31.10.2016, №ОУ-0002515 від 30.11.2016, №ОУ-0002753 від 31.12.2016 (т.3, а.с.161-182).

ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 14.01.2015 №64 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 27.02.2015 №143 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 19.03.2015 №97 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 16.04.2015 №88 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 20.05.2015 №104 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 17.06.2015 №98 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 14.07.2015 №73 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 07.08.2015 №29 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 09.09.2015 №48 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 07.10.2015 №23 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 19.11.2015 №74 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 17.12.2015 №81 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 29.02.2016 №148 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.(т. 7, а.с. 129, 166, 206, 230, 281, 319; т. 8, а.с. 33, 50, 110, 129, 192, 250; т. 9, а.с. 53).

Також між позивачем та ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» укладений договір про надання послуг централізованого спостереження за роботою технічних засобів охоронного призначення, установлених на обєкті та послуг груп оперативного реагування від 20.09.2011 №791, складено протокол узгодження ціни до нього (т. 3, а.с. 183-188).

Згідно договору від 20.09.2011 №791здійснювалась охорона обєкта, належного позивачу, за адресою м. Вишгород, вул. Мазепи, буд.13/19, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з січня 2015 року по грудень 2016 року: №ОУ-0000050 від 31.01.2015, №ОУ-0000369 від 28.02.2015, №ОУ-0000687 від 31.03.2015, №ОУ-0001005 від 30.04.2015, №ОУ-0001324 від 31.05.2015, №ОУ-0001633 від 30.06.2015, №ОУ-0001938 від 31.07.2015, №ОУ-0002247 від 31.08.2015, №ОУ-0002551 від 30.09.2015, №ОУ-0002822 від 31.10.2015, №ОУ-0003077 від 30.11.2015, №ОУ-0003338 від 31.12.2015, №ОУ-0000054 від 31.01.2016, №ОУ-0000309 від 29.02.2016, №ОУ-0000553 від 31.03.2016, №ОУ-0000799 від 30.04.2016, №ОУ-0001046 від 31.05.2016, №ОУ-0001294 від 30.06.2016, №ОУ-0001540 від 31.07.2016, №ОУ-0001779 від 31.08.2016, №ОУ-0002017 від 30.09.2016, №ОУ-0002267 від 31.10.2016, №ОУ-0002516 від 30.11.2016, №ОУ-0002754 від 31.12.2016 (т. 3, а.с. 189-212).

ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 14.01.2015 №65 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 27.02.2015 №144 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 19.03.2015 №98 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 16.04.2015 №89 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 20.05.2015 №105 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 17.06.2015 №99 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 14.07.2015 №75 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 07.08.2015 №30 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 09.09.2015 №49 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 07.10.2015 №30 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 19.11.2015 №75 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 17.12.2015 №82 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 29.02.2016 №149 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.(т. 7, а.с. 128, 165, 205, 228, 280, 318; т. 8, а.с. 32, 51, 109, 130, 193, 249; т. 9, а.с. 54).

Також між позивачем та ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» укладений договір про надання послуг з централізованого спостереження за роботою технічних засобів охоронного призначення, установлених на обєкті та послуг груп оперативного реагування від 18.12.2015 №1200 з додатками (т.3, а.с. 213-215).

Згідно договору від 18.12.2015 №1200 здійснювалась охорона обєкта, належного позивачу, за адресою м. Вишгород, вул. Шкільна, 59, що підтверджується актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) за період з грудня 2015 року по грудень 2016 року: №ОУ-0003527 від 31.12.2015, №ОУ-0000056 від 31.01.2016, №ОУ-0000311 від 29.02.2016, №ОУ-0000555 від 31.03.2016, №ОУ-0000801 від 30.04.2016, №ОУ-0001048 від 31.05.2016, №ОУ-0001296 від 30.06.2016, №ОУ-0001542 від 31.07.2016, №ОУ-0001781 від 31.08.2016, №ОУ-0002019 від 30.09.2016, №ОУ-0002269 від 31.10.2016, №ОУ-0002518 від 30.11.2016, №ОУ-0002756 від 31.12.2016 (т.3, а.с. 216-228).

ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 31.12.2015 №227 на загальну суму 203,23 грн., у т.ч. ПДВ на суму 33,87 грн., від 27.01.2016 №103 на загальну суму 1965,60 грн., у т.ч. ПДВ на суму 327,60 грн., від 29.02.2016 №151 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн. (т. 8, а.с. 240, т. 9, а.с. 31, 34).

Окрім того, в матеріалах справи наявні податкові накладні виписані ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс», складені за новою формою,на виконання договорів від 10.06.2010 №613, від 20.09.2011 №791, від 18.12.2015 №1200, а саме: від 31.03.2016 №150 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 31.03.2016 №151 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн., від 31.03.2016 №152 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн., від 31.03.2016 №149 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 30.04.2016 №184 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн., від 30.04.2016 №187 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн.,від 30.04.2016 №186 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн.,від 30.04.2016 №185 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 31.05.2016 №154 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 31.05.2016 №155 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 31.05.2016 №156 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн.,від 31.05.2016 №157 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн., від 30.06.2016 №152 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 30.06.2016 №153 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 30.06.2016 №154 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн.,від 30.06.2016 №155 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн.,від 19.07.2016 №73 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 19.07.2016 №75 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 19.07.2016 №76 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн.,від 19.07.2016 №77 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн.,від 16.08.2016 №54 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 16.08.2016 №55 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 16.08.2016 №56 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн.,від 16.08.2016 №57 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн.,від 19.09.2016 №77 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 19.09.2016 №78 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн., від 19.09.2016 №79 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн.,від 19.09.2016 №76 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 18.10.2016 №57 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 18.10.2016 №58 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 18.10.2016 №59 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн.,від 18.10.2016 №60 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн.,від 30.11.2016 №151 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 30.11.2016 №152 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 30.11.2016 №153 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн., від 30.11.2016 №154 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн.,від 20.12.2016 №102 на загальну суму 450,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 75,00 грн., від 20.12.2016 №101 на загальну суму 400,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 66,67 грн.,від 20.12.2016 №100 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від 20.12.2016 №99 на загальну суму 350,00 грн., у т.ч. ПДВ на суму 58,33 грн.,від (т. 9, а.с. 99-101, 115, 132-135, 159-162, 198-201, 234-237; т.10, а.с. 14-17, 43-45, 64, 90-93, 124-127, 156-159).

За надані послуги охорони позивач щомісячно сплачував грошові кошти, згідно виставлених рахунків, що підтверджується наданими копіями платіжних доручень за період з січня 2015 року по грудень 2016 року: №05 від 13.01.2015 на суму 1100,00 грн., №04 від 13.01.2015 на суму 399,90 грн., №38 від 26.02.2015 на суму 399,90 грн., №39 від 26.02.2015 на суму 1100,00 грн., №45 від 17.03.2015 на суму 1100,00 грн., №50 від 17.03.2015 на суму 399,90 грн., №65 від 16.04.2015 на суму 399,90 грн., №66 від 16.04.2015на суму 1100,00 грн., №92 від 20.05.2015 на суму 1100,00 грн., №91 від 20.05.2015 на суму 399,90 грн., №114 від 16.06.2015 на суму 399,90 грн., №115 від 16.06.2015 на суму 1100,00 грн., №128 від 14.07.2015 на суму 1100,00 грн., №127 від 14.07.2015 на суму 399,90 грн., №145 від 07.08.2015 на суму 1100,00 грн., №146 від 07.08.2015 на суму 399,90 грн., №165 від 09.09.2015 на суму 1 100,00 грн., №183 від 07.10.2015 на суму 1100,00 грн., №184 від 07.10.2015 на суму 537,70 грн., №215 від 18.11.2015 на суму 525,00 грн., №226 від 19.11.2015 на суму 1100,00 грн., №243 від 17.12.2015 на суму 537,70 грн., №244 від 17.12.2015 на суму 1100,00 грн., №254 від 03.01.2016на суму 203,23 грн., №6 від 11.02.2016 на суму 1550,00 грн., №38 від 16.03.2016 на суму 1550,00 грн., №50 від 19.04.2016 на суму1550,00 грн.,№65 від 18.05.2016 на суму 1550,00 грн., №79 від 14.06.2016 на суму 1550,00 грн., №99 від 15.07.2016 на суму 3100,00 грн., №118 від 15.08.2016 на суму 1550,00 грн., №138 від 19.09.2016 на суму 1550,00 грн., №159 від 17.10.2016 на суму 1550,00 грн., №185 від 25.11.2016 на суму 1550,00 грн., №203 від 19.12.2016 всього на суму 1550,00 грн. (т. 3, а.с. 229-248).

Крім цього, між позивачем та ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» для забезпечення надання послуг з охорони, до укладення зазначених вище договорів, укладено також:

1) договір на виконання монтажних робіт охоронної сигналізації від 10.12.2015 №1196, відповідно до якого ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» бере на себе зобовязання на закупівлю сертифікованого обладнання, монтаж та пусконалагоджувальні роботи системи охоронної сигналізації в приміщенні за адресою: м.Вишгород, вул.Шкільна, 59, виконання якого підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 22.12.2015 №ОУ-0003521 та довідкою до акту виконаних робіт від 22.12.2015 №ОУ-0003521 про вартість виконаних робіт, використаного обладнання та матеріалів, а оплата робіт за даним договором підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2015 №234 на суму 1493,28 грн. (том 4, а.с. 11-16);

2) договір на виконання монтажних робіт охоронної сигналізації від 04.01.2016 №1203, відповідно до якого ТОВ «ОДА «Безпека-Сервіс» бере на себе зобовязання на закупівлю сертифікованого обладнання, монтаж та пусконалагоджувальні роботи системи охоронної сигналізації в приміщенні за адресою: м.Вишгород, вул.Шкільна, 59, виконання якого підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 01.02.2016 №ОУ-0000774 на загальну суму 5921,40 грн., у т.ч. ПДВ 1184,28 грн., довідкою до акту виконаних робіт від 01.02.2016 №ОУ-0000774 про вартість виконаних робіт, використаного обладнання та матеріалів, податковою накладною від 05.01.2016 №3 на загальну суму 7 105,68 грн., у т.ч. ПДВ 1 184,28 грн., а також видатковою накладною на придбання відповідного обладнання від 27.01.2016 №РН-0000001 на загальну суму 1965,60 грн., у т.ч. ПДВ 327,60 грн.,а оплата робіт за даним договором підтверджується платіжними дорученнями №251 від 05.01.2016 всього на суму 7150,68 грн. та від 29.01.2016 №16 всього на суму 1965,60 грн. (т.4, а.с. 17-23, т. 9, а.с. 29).

Судом встановлено, що вказані первинні документи платником податків надавались до перевірки, але не були враховані контролюючим органом у складі витрат позивача за 2015-2016 роки.

Приймаючи до уваги той факт, що витрати на послуг охорони та спостереження, на виконання монтажних робіт охоронної сигналізації стосуються власних нежитлових приміщень позивача та спрямовані на забезпечення їх експлуатації, які використовується в межах господарської діяльності платника податків при наданні в оренду приміщень, що є одним з видів господарської діяльності позивача, суд приходить до висновку, що вказані витрати є такими, що безпосередньо пов'язані з наданням позивачем послуг при наданні в оренду приміщень та отриманням доходів, як фізичною особою-підприємцем.

Отже, твердження відповідача про те, що вартість оплачених послуг з охорони приміщень, у тому числі тих, які здаються в оренду, не включаються до складу витрат фізичної особи - підприємця, яка застосовує загальну систему оподаткування, оскільки вони відсутні в переліку витрат, визначених в п.177.4 ст.177 ПК України, є необґрунтованими та безпідставними.

Таким чином, суд вважає, що ФОП ОСОБА_1 правомірно включено до складу витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, витрати на оплату послуг з монтажу обладнання, спостереження та охорони приміщень, у тому числі тих, які здаються в оренду, в загальній сумі 32547,93 грн. (без ПДВ), в т.ч. за 2015 рік в сумі 14485,82 грн. (без ПДВ) та за 2016 рік у сумі 18062,11 грн. (без ПДВ).

2. Щодо витрат за послуги телефонного звязку.

На підтвердження здійснення витрат на послуги телефонного звязку в рамках підприємницької діяльності позивачем надані угоди про надання послуг рухомого (мобільного) звязку, укладені з ПрАТ «Київстар», а саме від 11.02.2015 №6865437, від 11.02.2015 №6865438, від 15.01.2015 №6818063.

Вказані послуги були оплачені позивачем, що підтверджується платіжними дорученнями: №12 від 16.01.2015 на суму 1300,00 грн., №27 від 17.02.2015 на суму 1000,00 грн., №28 від 17.02.2015 на суму 1000,00 грн., №29 від 17.02.2015 на суму 1000,00 грн., №58від 01.04.2015 на суму 1000,00 грн., №59 від 01.04.2015на суму 1000,00 грн., №60 від 01.04.2015 на суму 1000,00 грн., №77від 06.05.2015 на суму 500,00 грн.,№78 від 06.05.2015 на суму 500,00 грн., №79 від 06.05.2015 на суму 1000,00 грн., №98від 28.05.2015 на суму 1000,00 грн., №99 від 28.05.2015 на суму 100,00 грн., №100 від 28.05.2015 на суму 1000,00 грн., №120 від 06.07.2015 на суму 1000,00 грн., №121 від 06.07.2015 на суму 1000,00 грн., №122 від 06.07.2015 на суму 1000,00 грн., №142 від 05.08.2015 на суму 1000,00 грн.,№143 від 05.08.2015 на суму 1000,00 грн., №144 від 05.08.2015 на суму 1000,00 грн., №160 від 03.09.2015 на суму 1000,00 грн., №161 від 03.09.2015 на суму 1000,00 грн., №162 від 03.09.2015 на суму 1000,00 грн., №189 від 07.10.2015 на суму 1000,00 грн., №190 від 07.10.2015на суму 1000,00 грн., №191 від 07.10.2015 на суму 1000,00 грн., №220від 18.11.2015 на суму 1000,00 грн., №221 від 18.11.2015 на суму 1000,00 грн., №222 від 18.11.2015 на суму 1000,00 грн., №245від 17.12.2015 на суму 1000,00 грн., №246 від 17.12.2015 на суму 1000,00 грн., №247 від 17.12.2015 на суму 1000,00 грн., №9 від 18.01.2016 на суму 1000,00 грн., №10 від 18.01.2016 на суму 1000,00 грн., №11 від 18.01.2016 на суму 1000,00 грн., №11 від 11.02.2016 на суму 1000,00 грн., №12 від 11.02.2016 на суму 1000,00 грн., №13 від 11.02.2016 на суму 1000,00 грн., №35 від 16.03.2016 на суму 1000,00 грн., №36 від 16.03.2016 на суму 1000,00 грн., №37 від 16.03.2016 на суму 1000,00 грн., №47 від 19.04.2016 на суму 1000,00 грн., №48 від 19.04.2016 на суму 1000,00 грн., №49 від 19.04.2016 на суму 1000,00 грн., №66від 18.05.2016 на суму 1000,00 грн., №67 від 18.05.2016 на суму 1000,00 грн., №68 від 18.05.2016 на суму 1000,00 грн., №76 від 14.06.2016 на суму 1000,00 грн., №77 від 14.06.2016 на суму 1000,00 грн., №87 від 14.06.2016 на суму 1000,00 грн., №95 від 15.07.2016 на суму 1000,00 грн., №97 від 15.07.2016 на суму 1000,00 грн., №96 від 15.07.2016на суму 1000,00 грн., №114 від 15.08.2016 на суму 1000,00 грн., №115 від 15.08.2016 на суму 1000,00 грн., №116 від 15.08.2016 на суму 1000,00 грн., №134 від 19.09.2016 на суму 1000,00 грн., №136 від 19.09.2016 на суму 1000,00 грн., №135 від 19.09.2016 на суму 1000,00 грн., №155 від 17.10.2016 на суму 1000,00 грн., №156 від 17.10.2016 на суму 1000,00 грн., №157 від 17.10.2016 на суму 1000,00 грн., №172 від 10.11.2016 на суму 1000,00 грн., №173 від 10.11.2016 на суму 1000,00 грн., №174 від 10.11.2016 на суму 1000,00 грн., №192 від 19.12.2016 на суму 1000,00 грн., №193 від 19.12.2016 на суму 1000,00 грн., №194 від 19.12.2016 на суму 1000,00 грн.(т. 6, а.с. 18-67).

Також, в матеріалах справи наявна деталізація по локальним і роумінговим дзвінкам (т.6, а.с. 68-197) та податкові накладні, виписані ПрАТ «Київстар», від 31.08.2016 №1102956 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 31.08.2016 №777670 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 31.08.2016 №1483998 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 30.09.2016 №1341533 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 30.09.2016 №1521935 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 30.09.2016 №1523779 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 31.10.2016 №1482497 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. 156,86 грн., від 31.10.2016 №342246 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 31.10.2016 №1488376 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 30.11.2016 №788606 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 30.11.2016 №787614 на загальну суму 942,12 грн., в т.ч. ПДВ 157,02 грн., від 30.11.2016 №1452999 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 31.12.2016 №1094550 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 31.12.2016 №956002 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн., від 31.12.2016 №1139497 на загальну суму 941,17 грн., в т.ч. ПДВ 156,86 грн. (т. 10, а.с. 9-10, 12, 48-50, 87, 106-107, 118-120, 162-164).

Суд звертає увагу, що Податковим кодексом України не встановлено чіткого та вичерпного переліку документів, обставин та критеріїв, сукупний аналіз яких дають можливість зробити беззаперечний висновок щодо пов'язаності отриманих послуг телефонного зв'язку із виробничою метою, оскільки незалежно від того, де саме особою отримано телефонну послугу та при яких обставинах, критерієм віднесення телефонних розмов до послуг, які отримані з виробничою метою, є саме характер та зміст телефонних розмов.

Суд зазначає, що надані позивачем докази, в сукупності, є належними і достатніми для підтвердження зв'язку наданих послуг мобільного зв'язку з господарською діяльністю позивача, що не суперечить та не порушує п.177.4 ст.177 ПК України, відповідно до якого до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать, зокрема, і інші витрати, до складу яких включаються витрати на послуги звязку.

Разом з тим, в ході перевірки ФОП ОСОБА_1 встановлено порушення вимог п. 177.3 ст. 177 ПК України при включенні ФОП ОСОБА_1 до складу витрат послуг телефонного звязку з податком на додану вартість, що входить до ціни придбання послуги, в 2015 році в загальній сумі 18 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 3 000,00 грн.) та в 2016 році в загальній сумі 3 000,00 грн. (в т.ч. ПДВ 500,00 грн.).

Суд зазначає, що ФОП ОСОБА_1 законно включив суму витрат 15 000,00 грн. (без ПДВ) за послуги телефонного звязку до складу витрат за 2015 рік та суму 2 500,00 грн. (без ПДВ) до складу витрат за 2016 рік, разом з тим витрати підлягають зменшенню на включену до складу витрат суму ПДВ в 2015 році у сумі 3 000,00 грн. та в 2016 році у сумі 500,00 грн.

В уточненому позові від 18.05.2017 (т.1, а.с.9-21), позивач зазначив, що погоджується з фактом неправильного включення до складу витрат суми ПДВ, що входить до складу послуг телефонного звязку в 2015 році у сумі 3000 грн. та в 2016 році в сумі 500 грн.

3. Щодо витрат за послуги із встановленням деталей з мармуру.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 в періоді, який перевірявся, укладені:

- додаткова угода від 01.02.2016 №1 до договору оренди від 05.12.2012 №1, в якій сторони домовились провести роботи з ремонту приміщення за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів, обладнання і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1 (т. 4, а.с. 61);

- додаткова угода від 01.02.2016 №1 до договору оренди від 05.12.2012 №2, в якій сторони домовились провести роботи з ремонту приміщень за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів, обладнання і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1 (т. 4, а.с. 62);

- додаткова угода від 01.12.2015 №1 до договору оренди від 01.03.2015 №3, в якій сторони домовились провести роботи з ремонту приміщень за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1О.(т. 4, а.с. 67);

- додаткова угода від 02.02.2015 до договору оренди від 25.02.2014 №13, в якій сторони домовились провести роботи з ремонту приміщень за рахунок ФОП ОСОБА_6, окрім того останній зобовязувався передати позивачеві деталі з мармуру вартістю 108591,10 грн., а закупівлю необхідних будівельних матеріалів, обладнання і сантехніки для ремонту, а також встановлення переданих орендарем деталей з мармуру здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1 (т. 4, а.с. 70);

- додаткова угода від 03.08.2015 №1 до договору оренди від 01.05.2015 №01/СТО, в якій сторони домовились провести роботи з ремонту приміщень за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1 (т.м 4, а.с. 77).

На виконання умов додаткової угоди від 02.02.2015 до договору оренди від 25.02.2014 №13, позивач оплатив вартість встановлення деталей з мармуру на загальну суму 29000,00 грн. без ПДВ, що підтверджується відповідними актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.10.2015 №20/10/2015 на суму без ПДВ 18000,00 грн. та від 12.11.2015 №12/11/2015 на суму без ПДВ 11000,00 грн. та платіжними дорученнями від 20.10.2015 №200 та від 12.11.2015 №209 (т. 4, а.с. 73-76).

Суд зазначає, що зазначені вище витрати безпосередньо повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 доходу за рахунок здачі в оренду приміщень, тобто є такими, що повязані із господарською діяльністю платника податків, відносяться до конкретних обєктів витрат та підтверджуються належним чином складеними первинними та розрахунковими документами.

Відтак, висновки відповідача про завищення позивачем витрат на суму 29000,00 грн. (без ПДВ) за послуги зі встановлення деталей з мармуру та неврахування вказаної суми при обчисленні обєкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб є необґрунтованими та безпідставними.

4. Щодо витрат за послуги на оплату робіт з будівництва, будівництва повітряної лінії та виконання проектних робіт зовнішнього електропостачання СТО і адмінбудинку, розробку завдання проектування, геодезичні послуги, підготовку містобудівного розрахунку, за підключення до Київенерго.

Що стосується витрат на суму 493199,99 грн. (без ПДВ), включених до складу витрат за 2015 рік, суд зазначає, що комплекс таких робіт проводився позивачем з метою проведення реконструкції та поліпшення (ремонту) належних позивачу на праві приватної власності приміщень за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Грушевського, 6-а та для здійснення ремонту та електрозабезпечення станції технічного обслуговування автомобілів у селі ОСОБА_7, яка у подальшому була передана у платне користування.

Судом встановлено, що з метою проведення реконструкції, ремонту приміщень за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Грушевського, 6-а та для електрозабезпечення станції технічного обслуговування автомобілів у селі ОСОБА_7, позивачу надані наступні послуги:

1. Розробка містобудівного розрахунку обєкта містобудування «Реконструкція магазину-павільйону під магазин по вулиці Грушевського, 6-а у місті Вишгороді Київської області», яка здійснювалась ФОП ОСОБА_8 на підставі укладеного з позивачем договору на створення (передачу) науково-дослідної документації від 14.08.2015 №20-25-08/15, згідно графіку виконання робіт та надходження платежів, надання послуг за договором підтверджується актом здачі-приймання виконаних робіт від 25.09.2015 на суму 30000,00 грн. без ПДВ, а оплата послуг підтверджується платіжним дорученням від 14.08.2015 №151 (т.4, а.с. 24-28);

2. Топографічне знімання земельної ділянки, розташованої по вулиці Грушевського, 6-а у місті Вишгороді, що здійснювалось ФОП ОСОБА_9 на підставі договору від 19.08.2015 №19-08-1, виконання якого підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 20.08.2015 на суму 1700,00 грн. без ПДВ, а оплата підтверджується платіжним дорученням від 20.08.2015 №155 (т. 4, а.с. 29-32);

3. Підготовка містобудівного розрахунку земельної ділянки, розташованої по вулиці Грушевського, 6-а у місті Вишгороді, яка здійснювалось ТОВ «Головне архітектурне планувальне бюро» здійснювалась на підставі виставленого рахунку-фактури від 30.09.2015 №483 на суму 23000,00 грн. без ПДВ, виконання робіт підтверджується актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 30.09.2015 на суму 23000,00 грн. без ПДВ, а оплата підтверджується платіжним дорученням від 30.09.2015 №182 (т. 4, а.с. 33-35);

4. Приєднання СТО в селі ОСОБА_7, належної позивачу, до електричних мереж, що здійснювалось ПАТ «Київобленерго» здійснювалось на підставі договору про приєднання до електричних мереж від 25.03.2015 №К-08-15-0107, виконання робіт підтверджується складеними Технічними умовами №К-08-15-0107, актом виконаних робіт №90872084 від 11.11.2015 на суму 90661,94 грн., сума без ПДВ 75551,62 грн., актом приймання-передачі наданої послуги по приєднанню до електричних мереж від 09.12.2015 №90885613, а оплата - платіжним дорученням від 16.04.2015 №63 (т. 4, а.с. 36-41);

5. Комплекс електромонтажних робіт по електрозабезпеченню СТО в селі ОСОБА_7, належної позивачу, що здійснювалось ТОВ «Променергожилбуд» на підставі договору від 25.04.2015 №019/15-П, виконання робіт підтверджується складеними довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за листопад та за грудень 2015 року за формою КБ-3, актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2015 року за формою КБ-2в, актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.01.2016 №ОУ-0000001 на суму 25000,00 грн. без ПДВ, а оплата підтверджується платіжними дорученнями: №97 від 26.05.2015 на суму 180000,00 грн., №105 від 10.06.2015на суму 100000,00 грн., №119 від 01.07.2015 на суму 100000,00 грн., №145 від 22.07.2015 на суму 40000,00 грн.,№175 від 24.09.2015 на суму 15000,00 грн. (т.4, а.с. 42-54, т.2, а.с. 34-37).

ТОВ «Променергожилбуд» для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 26.05.2015 №30 на загальну суму 180000,00 грн., у т.ч. ПДВ 30 000,00 грн., від 10.06.2015 №33 на загальну суму 100000,00 грн., у т.ч. ПДВ 16666,67 грн., від 01.07.2015 №39 на загальну суму 100000,00 грн., у т.ч. ПДВ 16666,67 грн., від 22.07.2015 №44 на загальну суму 40000,00 грн., у т.ч. ПДВ 6666,67 грн., від 24.09.2015 №60 на загальну суму 15000,00 грн., у т.ч. ПДВ 2500,00 грн. (т.7, а.с. 285, 324; т.8, а.с. 39-40, 117).

6. Поставка залізобетонних виробів та ФЕМів на СТО для ремонту перегородок та подвіря, що здійснювалась ТОВ «Бетон Комплекс» на підставі договору поставки від 11.11.2015 №186/15-П внаслідок проведеної оплати, яка підтверджується платіжними дорученнями від 03.12.2015 №230 на суму 150000,00 грн. та від 25.12.2015 №250 на суму 150000,00 грн. (т. 4, а.с. 55-60).

Також в матеріалах справи наявні податкові накладні, виписані ТОВ «Бетон Комплекс» від 12.11.2015 №404 на загальну суму 500000,00 грн., у т.ч. ПДВ 83333,33 грн., від 25.12.2015 №462 на загальну суму 150000,00 грн., у т.ч. ПДВ 25000,00 грн., від 03.12.2015 №168 на загальну суму 150 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 25 000,00 грн., від 28.01.2016 №180 на загальну суму 150000,00 грн., у т.ч. ПДВ 25000,00 грн., від 13.01.2016 №39 на загальну суму 200000,00 грн., у т.ч. ПДВ 33333,33 грн., від 26.02.2016 №436 на загальну суму 200000,00 грн., у т.ч. ПДВ 33333,33 грн., від 29.02.2016 №437 на загальну суму 2603,16 грн., у т.ч. ПДВ 433,86 грн., від 29.03.2016 №622 на загальну суму 200000,00 грн., у т.ч. ПДВ 33333,33 грн., від 08.04.2016 №197 на загальну суму 118500,64 грн., у т.ч. ПДВ 19750,11 грн., від 26.04.2016 №664 на загальну суму 81499,36 грн., у т.ч. ПДВ 13583,23 грн., від 31.05.2016 №466 на загальну суму 28444,56 грн., у т.ч. ПДВ 4740,76 грн. (т. 8, а.с. 196, 241, 252, т. 9, а.с. 19, 30, 38, 39, 102, 129-130, 136, 163).

Позивач зазначає, що до перевірки посадовим особам контролюючого органу ти були надані у повному обсязі всі первинні документи, що підтверджують витрати на роботи, що утворюють основу для надання послуг оренди нежитлового приміщення за адресою м. Вишгород, вул. Грушевського, 6-А та документи, що підтверджують витрати на ремонт та електрозабезпечення станції технічного обслуговування автомобілів у селі ОСОБА_7, в тому числі витрати на роботи та будівельні матеріали, що утворюють основу для надання послуг оренди СТО.

Суд зазначає, що зазначені вище витрати безпосередньо повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 доходу за рахунок здачі в оренду приміщень, тобто є такими, що повязані із господарською діяльністю платника податків, відносяться до конкретних обєктів витрат та підтверджуються належним чином складеними первинними та розрахунковими документами.

Відтак висновки контролюючого органу щодо неможливості віднесення витрат на суму 493 199,99 грн. (без ПДВ), включених до складу витрат за 2015 рік, до конкретного обєкту витрат та/або що вони не повязані з отриманням доходу спростовані під час судового розгляду справи.

5. Щодо витрат на придбання палива, газу.

В п.2.1.2.2 «Результати перевірки витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу» акту перевірки зазначено, що фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування, згідно пп.177.4 ст.177 ПК України, має право включити до складу витрат, вартість використаних паливно-мастильних матеріалів після одержання доходу, який безпосередньо пов'язаний із понесеними витратами від здійснення підприємницької діяльності, на підставі документально підтверджених первинних документів, зокрема, угод, актів виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортних накладних, розрахункових документів.

Обєм списання палива вираховується на підставі первинного обліку пробігу та на підставі норм витрат палива відповідно до наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.02.1998 №43.

В акті перевірки зазначено, що основними документами первинного обліку роботи вантажного транспорту є товарно-транспортна накладна та подорожній лист.

В той же час в акті перевірки зауважено, що незважаючи на те, що скасовано дію подорожного листа вантажного автомобіля за типовою формою №2, затвердженою наказом Мінтрансу України та Мінстату України від 29.12.1995 №2488/346, Департамент автомобільного транспорту Міністерства інфраструктури України вважає недоцільним його скасування, оскільки його використання задовольняє потреби підприємства (підприємця) щодо обліку робочого часу водія, витрат і списання палива, про що зазначено в листах Державної служби статистики України від 23.07.2013 №05.2-8/107 та Департаменту автомобільного транспорту Міністерства інфраструктури України від 20.11.2012 №25/3717-12. Також в цих листах зазначено, що подорожні листи вантажного автомобіля продовжують застосовуватися для обліку роботи автомобіля і водія, оскільки вони підтверджують витрати, повязані із здійсненням перевезень, зокрема, витрати на паливно-мастильні матеріали.

Згідно даних книги обліку доходів та витрат та виписок банку про рух грошових коштів на рахунку в банку, за результатами перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 включав до складу витрат, безпосередньо повязаних із отриманням доходу, витрати на паливно-мастильні матеріали на підставі платіжних доручень щодо перерахування грошових коштів контрагентам-постачальникам паливно-мастильних матеріалів.

Також, враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 щодо підтвердження витрат на паливно-мастильні матеріали надано на перевірку лише договори, акти виконаних робіт (наданих послуг), щодо здійснення вантажних транспортних перевезень для замовників та платіжні доручення і виписки банку про рух грошових коштів щодо сплати контрагентам-постачальникам за паливно-мастильні матеріали, за результатами перевірки не зараховано суми витрат на паливно-мастильні матеріали в 2015-2016 роках.

За результатами перевірки відповідачем не зараховано суми витрат позивача на паливно-мастильні матеріали, здійсненні в 2015-2016 роках, а саме у сумі 249822,82 грн. у 2015 році та 191563,08 грн. у 2016 році (т. 1, а.с. 30-31).

Відповідно до пункту 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 р. за N 128/2568 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Правила №363) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна є єдиним для всіх учасників транспортного процесу юридичним документом, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи (п. 1 Правил №363).

Суд не може погодитися із твердженням посадових осіб контролюючого органу в акті перевірки про те, що основними документами первинного обліку роботи вантажного транспорту є товарно-транспортна накладна та подорожній лист, оскільки посадовими особами відповідача не враховано змін, які відбулись в законодавстві.

Так, суд зазначає, що наказом Міністерства інфраструктури України «Про затвердження Змін до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні» від 05.12.2013 №983, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.12.2013 р. за № 2197/24729 затверджено зміни до Правил перевезень вантажним автомобільним транспортом в Україні та нову форма товарно-транспортної накладної (№1-ТН), та з числа основних документів на перевезення вантажів виключено дорожні листи вантажного автомобіля.

Ці зміни до п.11.1 Правил №363 набули чинності 14.01.2014, тобто з дня офіційного опублікування в Офіційному віснику України, 2014, №3, ст. 76, відтак мали бути враховані відповідачем на час перевірки.

Враховуючи, що спільний наказ Міністерства транспорту та Міністерства статистики України від 29.12.1995 №488/346 «Про затвердження типових форм первинного обліку роботи вантажного автомобіля» втратив чинність згідно з наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 10.12.2013 № 1005/1454, а наказ Державного комітету статистики від 17.02.1998 №74 «Про затвердження типової форми первинного обліку роботи службового легкового автомобіля та Інструкції про порядок її застосування», яким було затверджено типову форму №3 подорожнього листа службового легкового автомобіля, втратив чинність згідно з наказом Державної служби статистики України від 19.03.2013 № 95), суд зазначає, що субєкти господарювання, які використовують автотранспортні засоби у своїй господарській діяльності, мають право не виписувати водіям подорожні листи.

Щодо твердження відповідача про те, що обєм списання палива вираховується на підставі первинного обліку пробігу та на підставі норм витрат палива відповідно до наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.02.1998 №43, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства транспорту України «Про затвердження ОСОБА_7 витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.02.1998 №43 (далі наказ №43) затверджено ОСОБА_7 витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, які призначені для планування потреби підприємств, організацій та установ в паливно-мастильних матеріалах і контролю за їх витратами, ведення звітності, запровадження режиму економії і раціонального використання нафтопродуктів, а також можуть застосовуватись для розроблення питомих норм витрат палива.

Так, пунктом 4.4 ОСОБА_7 витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті, затверджених №43, для бортових вантажних автомобілів і сідельних тягачів у складі автопоїздів, автомобілів-фургонів та вантажопасажирських автомобілів, які виконують роботу, що обліковується в тонно-кілометрах, нормативні витрати палива розраховуються за формулою, яка передбачає, що при виконанні вантажними автомобілями роботи для визначення норми по витратам палива враховується показник загального пробігу автомобіля та показник пробігу з вантажем.

Відповідно до ст.1 Указу Президента України «Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» № 493/92 від 03.10.1992 (зі змінами та доповненнями) установлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Суд зазначає, що нормативно-правовий акт є офіційним документом, прийнятим уповноваженим на це суб'єктом нормотворення у визначеній законом формі та порядку, який встановлює норми права для неозначеного кола осіб і розрахований на неодноразове застосування (наказ "Про вдосконалення порядку державної реєстрації нормативно-правових актів у Міністерстві юстиції України та скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів" від 12.04.2005 №34/5).

Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» від 28.12.1992 № 731 затверджено Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, у пункті 4 якого вказано, що державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти будь-якого виду (постанови, накази, інструкції тощо), якщо в них є одна або більше норм, що:

а) зачіпають соціально-економічні, політичні, особисті та інші права, свободи й законні інтереси громадян, проголошені й гарантовані Конституцією та законами України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколами до неї, міжнародними договорами України, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, а також з урахуванням зобов'язань України у сфері європейської інтеграції та права Європейського Союзу (acquis ЄС), практики Європейського суду з прав людини, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації;

б) мають міжвідомчий характер, тобто є обов'язковими для інших міністерств, органів виконавчої влади, а також органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій, що не входять до сфери управління органу, який видав нормативно-правовий акт.

Відповідно до п. 5 вказаного Положення на державну реєстрацію не подаються акти:

а) персонального характеру (про склад комісій, призначення на посаду і звільнення з неї, заохочення працівників тощо);

б) дія яких вичерпується одноразовим застосуванням, крім актів про затвердження положень, інструкцій та інших, що містять правові норми;

в) оперативно-розпорядчого характеру (разові доручення);

г) якими доводяться до відома підприємств, установ і організацій рішення вищестоящих органів;

д) спрямовані на організацію виконання рішень вищестоящих органів і власних рішень міністерств, інших органів виконавчої влади, що не мають нових правових норм;

е) рекомендаційного, роз'яснювального та інформаційного характеру (методичні рекомендації, роз'яснення, у тому числі податкові, тощо), нормативно-технічні документи (національні та регіональні стандарти, технічні умови, будівельні норми і правила, тарифно-кваліфікаційні довідники, кодекси усталеної практики, форми звітності, у тому числі щодо державних статистичних спостережень, адміністративних даних та інші).

Міністерство юстиції України у своєму листі Міністерству інфраструктурі від 28.02.2014 № 1112-0-4-14/10.1 «Відносно наказу Міністерства транспорту від 10 лютого 1998 року № 43» відносно державної реєстрації наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року № 43 "Про затвердження ОСОБА_7 витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» повідомило, що названий наказ є актом нормативно-технічного характеру і у відповідності з пп. "е" пункту 5 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 1992 року№731, державній реєстрації в Міністерстві юстиції не підлягає і є чинним без такої.

На думку суду, приймаючи до уваги те, що наказ Міністерства транспорту України «Про затвердження ОСОБА_7 витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.02.1998 №43 не є нормативно-правовим актом, а є лише актом нормативно-технічного характеру, даний наказ не є обовязковим для застосування позивачем.

Отже, суд посилання контролюючого органу на недотримання позивачем вимог наказу Міністерства транспорту України «Про затвердження ОСОБА_7 витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» від 10.02.1998 №43 є необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи наведене, фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування має право включати до складу витрат вартість використаних паливно-мастильних матеріалів, безпосередньо повязаних з отриманим доходом від здійснення перевезень, які документально підтверджені первинними документами, зокрема, договорами, угодами, актами виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортними накладними, розрахунковими документами.

При цьому щодо посилань відповідача на листи Державної служби статистики України від 23.07.2013 №05.2-8/107 та Департаменту автомобільного транспорту Міністерства інфраструктури України від 20.11.2012 №25/3717-12, зміст яких зводиться до того, що скасування наказу №43 є недоцільним, оскільки його використання задовольняє потреби підприємства (підприємця) щодо обліку робочого часу водія, витрат і списання палива, а подорожні листи вантажного автомобіля продовжують застосовуватися для обліку роботи автомобіля і водія, оскільки вони підтверджують витрати, повязані із здійсненням перевезень, зокрема, витрати на паливно-мастильні матеріали, суд наголошує, що вказані листи Державної служби статистики України від 23.07.2013 №05.2-8/107 та Департаменту автомобільного транспорту Міністерства інфраструктури України від 20.11.2012 №25/3717-12 не є нормативно-правовими актами, а мають лише інформаційний характер і не встановлюють правових норм, а тому не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах.

На підтвердження здійснення витрат позивача на паливно-мастильні матеріали в рамках господарської діяльності, матеріали справи містять договір від 03.10.2012№429 щодо надання позивачем ОСОБА_10 підприємству «Транс Логістик» послуг з транспортного обслуговування з додатками (т. 4, а.с. 106-113), на виконання якого позивачем були надані транспортні послуги, що підтверджується:

1. підписаними між сторонами актами здачі прийняття робіт (надання послуг): №АК14-3 від 05.01.2015, №АК14-1496 від 07.01.2015, №АК14-3 від 09.01.2015, №АК14-1481 від 09.01.2015, №АК14-14 від 14.01.2015, №АК14-19 від 19.01.2015, №АК14-22 від 22.01.2015, №АК14-25 від 26.01.2015, №АК14-29 від 01.02.2015, №АК14-36 від 04.02.2015, №АК14-38 від 08.02.2015, №АК14-57 від 12.02.2015, №АК14-64 від 16.02.2015, №АК14-73 від 19.02.2015, №АК14-90 від 02.03.2015, №АК14-116 від 10.03.2015, №АК14-122 від 16.03.2015, №АК14-128 від 24.03.2015, №АК14-133 від 06.04.2015, №АК14-150 від 20.04.2015, №АК14-161 від 01.05.2015, №АК14-167 від 06.05.2015, №АК14-195 від 01.06.2015, №АК14-218 від 12.06.2015, №АК14-256 від 06.07.2015, №АК14-291 від 04.08.2015, №АК14-342 від 25.08.2015, №АК14-445 від 21.09.2015, №АК14-461 від 25.09.2015, №АК14-498 від 21.10.2015, №АК14-504 від 26.10.2015, №АК14-523 від 04.11.2015, №АК14-560 від 18.11.2015, №АК14-658 від 15.12.2015, №АК14-665 від 18.12.2015, №АК14-674 від 22.12.2015, №АК14-7 від 01.01.2016, №АК14-19 від 02.01.2016, №АК14-40 від 05.01.2016, №АК14-44 від 11.01.2016, №АК14-60 від 16.01.2016, №АК14-69 від 20.01.2016, №АК14-76 від 25.01.2016, №АК14-102 від 01.02.2016, №АК14-107 від 02.02.2016, №АК14-110 від 04.02.2016, №АК14-124 від 08.02.2016, №АК14-138 від 11.02.2016, №АК14-163 від 15.02.2016, №АК14-175 від 18.02.2016, №АК14-193 від 22.02.2016, №АК14-207 від 25.02.2016, №АК14-236 від 01.03.2016, №АК14-253 від 04.03.2016, №АК14-273 від 09.03.2016, №АК14-299 від 12.03.2016, №АК14-305 від 15.03.2016, №АК14-320 від 18.03.2016, №АК14-338 від 22.03.2016, №АК14-360 від 28.03.2016, №АК14-381 від 04.04.2016, №АК14-393 від 04.04.2016, №АК14-407 від 07.04.2016, №АК14-425 від 11.04.2016, №АК14-438 від 11.04.2016, №АК14-442 від 14.04.2016, №АК14-460 від 18.04.2016, №АК14-479 від 25.04.2016, №АК14-498 від 26.04.2016, №АК14-521 від 04.05.2016, №АК14-538 від 06.05.2016, №АК14-558 від 10.05.2016, №АК14-574 від 13.05.2016, №АК14-588 від 16.05.2016, №АК14-608 від 19.05.2016, №АК14-622 від 23.05.2016, №АК14-643 від 26.05.2016, №АК14-674 від 02.06.2016, №АК14-689 від 06.06.2016, №АК14-702 від 07.06.2016, №АК14-724 від 09.06.2016, №АК14-746 від 13.06.2016, №АК14-770 від 16.06.2016, №АК14-797 від 21.06.2016, №АК14-820 від 23.06.2016, №АК14-866 від 02.07.2016, №АК14-893 від 05.07.2016, №АК14-928 від 08.07.2016, №АК14-954 від 12.07.2016, №АК14-894 від 15.07.2016, №АК14-976 від 15.07.2016, №АК14-1012 від 18.07.2016, №АК14-1036 від 21.07.2016, №АК14-1058 від 26.07.2016, №АК14-1086 від 02.08.2016, №АК14-1115 від 04.08.2016, №АК14-1270 від 01.09.2016, №АК14-1296 від 05.09.2016, №АК14-1316 від 08.09.2016, №АК14-1341 від 12.09.2016, №АК14-1362 від 15.09.2016, №АК14-1390 від 19.09.2016, №АК14-1420 від 22.09.2016, №АК14-1448 від 26.09.2016, №АК14-1474 від 03.10.2016, №АК14-1498 від 07.10.2016, №АК14-1521 від 11.10.2016, №АК14-1546 від 13.10.2016, №АК14-1570 від 18.10.2016, №АК14-1593 від 21.10.2016, №АК14-1616 від 25.10.2016, №АК14-1651 від 02.11.2016, №АК14-1681 від 04.11.2016, №АК14-1682 від 04.11.2016, №АК14-1716 від 08.11.2016, №АК14-1747 від 10.11.2016, №АК14-1779 від 15.11.2016, №АК14-1817 від 17.11.2016, №АК14-1881 від 24.11.2016, №АК14-1923 від 02.12.2016, №АК14-1963 від 06.12.2016, №АК14-1999 від 08.12.2016, №АК14-2032 від 13.12.2016, №АК14-7 від 04.01.2017 (т. 4, а.с. 114-254);

2. товарно-транспортними накладними: №525214-711 від 02.01.2015, №525214-816 від 02.01.2015, №527283-725 від 03.01.2015, №529743-593 від 04.01.2015, №529743-813 від 04.01.2015, №529630-887 від 04.01.2015, №529630-888 від 04.01.2015, №532028-884 від 05.01.2015, №532028-887 від 05.01.2015, №534821-557 від 06.01.2015, №534821-711 від 06.01.2015, №537267-725 від 07.01.2015, №538979-565 від 08.01.2015, №538979-629 від 08.01.2015, №538981-887 від 08.01.2015, №538981-888 від 08.01.2015, №541607-725 від 09.01.2015, №541609-888 від 09.01.2015, №544398-474 від 10.01.2015, №543880-557 від 10.01.2015, №543880-565 від 10.01.2015, №543880-816 від 10.01.2015, №545931-711 від 11.01.2015, №547858-816 від 12.01.2015, №550268-500 від 13.01.2015, №550250-725 від 13.01.2015, №550268-887 від 13.01.2015, №550268-893 від 13.01.2015, №552864-557 від 14.01.2015, №552882-711 від 14.01.2015, №553333-760 від 14.01.2015, №552882-816 від 14.01.2015, №553333-816 від 14.01.2015, №553333-893 від 14.01.2015, №556134-474 від 15.01.2015, №556134-485 від 15.01.2015, №556134-517 від 15.01.2015, №559674-760 від 16.01.2015, №559674-893 від 16.01.2015, №574164-888 від 22.01.2015, №740360-354 від 26.03.2015, №740360-557 від 26.03.2015, №834011-500 від 23.04.2015, №833076-760 від 23.04.2015, №834011-557 від 23.04.2015, №834011-725 від 23.04.2015, №835284-816 від 24.04.2015, №836646-565 від 24.04.2015, №836646-760 від 24.04.2015, №838647-725 від 25.04.2015, №838647-893 від 25.04.2015, №838573-500 від 25.04.2015, №838573-816 від 25.04.2015, №841680-725 від 26.04.2015, №841680-884 від 26.04.2015, №841680-893 від 26.04.2015, №859833-508 від 01.05.2015, №859833-734 від 01.05.2015, №862004-884 від 04.05.2015, №864155-725 від 05.05.2015, №864155-709 від 05.05.2015, №866869-508 від 06.05.2015, №866869-517 від 06.05.2015, №869774-105 від 07.05.2015, №869774-884 від 07.05.2015, №871669-888 від 08.05.2015, №873691-813 від 09.05.2015, №873983-557 від 09.05.2015, №875978-893 від 10.05.2015, №878170-884 від 11.05.2015, №878170-888 від 11.05.2015, №880344-424 від 12.05.2015, №884975-734 від 13.05.2015, №887647-884 від 14.05.2015, №890001-884 від 14.05.2015, №890001-474 від 14.05.2015, №891325-816 від 15.05.2015, №893978-893 від 16.05.2015, №893978-485 від 16.05.2015, №894796-424 від 16.05.2015, №898662-424 від 18.05.2015, №899101-424 від 18.05.2015, №942512-725 від 01.06.2015, №941691-884 від 01.06.2015, №944131-816 від 02.06.2015, №951090-725 від 05.06.2015, №951090-884 від 05.06.2015, №951090-893 від 05.06.2015, №953438-884 від 06.06.2015, №953438-725 від 06.06.2015, №955151-855 від 07.06.2015, №955149-855 від 07.06.2015, №958379-888 від 08.06.2015, №957360-787 від 08.06.2015, №958379-514 від 08.06.2015, №958379-725 від 08.06.2015, №960685-503 від 09.06.2015, №963429-787 від 10.06.2015, №966432-888 від 11.06.2015, №967276-888 від 11.06.2015, №969685-855 від 12.06.2015, №974449-855 від 13.06.2015, №970519-760 від 12.06.2015, №970519-711 від 12.06.2015, №977356-884 від 14.06.2015, №977356-893 від 14.06.2015, №977356-711 від 14.06.2015, №979563-884 від 15.06.2015, №979563-557 від 15.06.2015, №982440-424 від 16.06.2015, №982440-892 від 16.06.2015, №986936-893 від 17.06.2015, №985314-893 від 17.06.2015, №990875-888 від 18.06.2015, №990875-500 від 18.06.2015, №992030-557 від 18.06.2015, №988535-711 від 18.06.2015, №988535-725 від 18.06.2015, №993186-888 від 19.06.2015, №996055-704 від 20.06.2015, №996055-474 від 20.06.2015, №1025230-734 від 30.06.2015, №1028974-557 від 01.07.2015, №1029779-711 від 02.07.2015, №1035045-485 від 03.07.2015, №1035045-725 від 03.07.2015, №1039846-855 від 04.07.2015, №1039846-725 від 04.07.2015, №1043466-725 від 05.07.2015, №1042815-884 від 05.07.2015, №1042815-711 від 05.07.2015, №1042815-725 від 05.07.2015, №1045279-855 від 06.07.2015, №1045279-485 від 06.07.2015, №1045279-884 від 06.07.2015, №1050411-485 від 07.07.2015, №1050411-884 від 07.07.2015, №1050411-485 від 07.07.2015, №1056214-704 від 09.07.2015, №1056214-517 від 09.07.2015, №1059566-711 від 10.07.2015, №1062989-888 від 11.07.2015, №1062989-893 від 11.07.2015, №1108598-557 від 25.07.2015, №1606753-884 від 11.12.2015, №1607332-816 від 13.12.2015, №1610923-909 від 14.12.2015, №1610923-42 від 14.12.2015, №1610923-887 від 14.12.2015, №1611826-816 від 14.12.2015, №1618361-929 від 16.12.2015, №1709339-557 від 11.01.2016, №1709339-893 від 11.01.2016, №1712083-725 від 12.01.2016, №2126261 від 24.04.2016, №2320396 від 04.06.2016, №2384246 від 19.06.2016, №2486226-42 від 11.07.2016, №2726199-503 від 30.08.2016, №2726199-962 від 30.08.2016, №2724847-888 від 30.08.2016, №2724847-969 від 30.08.2016, №2729000-943 від 31.08.2016, №2730188-813 від 31.08.2016, №2732991-908 від 01.09.2016, №2732991-925 від 01.09.2016, №2744009-888 від 02.09.2016, №2738090-940 від 02.09.2016, №2737578-908 від 02.09.2016, №2737578-925 від 02.09.2016, №2748191-500 від 04.09.2016, №2748191-816 від 04.09.2016, №2749454-940 від 04.09.2016, №2753872-816 від 05.09.2016, №2753763-424 від 05.09.2016, №2753763-908 від 05.09.2016, №2756184-899 від 06.09.2016, №2757832-943 від 06.09.2016, №2761528-962 від 07.09.2016, №2760980-711 від 07.09.2016, №2760980-557 від 07.09.2016, №2761528-937 від 07.09.2016, №2768214-900 від 08.09.2016, №2767475-953 від 08.09.2016, №2770387-725 від 09.09.2016, №2776554-953 від 10.09.2016, №2776609-932 від 10.09.2016, №2781618-725 від 11.09.2016, №2779278-929 від 11.09.2016, №2786561-940 від 12.09.2016, №2784783-925 від 12.09.2016, №2784783-424 від 12.09.2016, №2790190-424 від 13.09.2016, №2791941-936 від 13.09.2016, №2790190-424 від 13.09.2016, №2798349-925 від 15.09.2016, №2808532-557 від 16.09.2016, №2805561-899 від 16.09.2016, №2803403-816 від 16.09.2016, №2812168-131 від 17.09.2016, №2812168-941 від 17.09.2016, №2812168-856 від 17.09.2016, №2813085-500 від 18.09.2016, №2821358-908 від 20.09.2016, №2822745-500 від 20.09.2016, №2821358-925 від 20.09.2016, №2822745-921 від 20.09.2016, №2826189-916 від 21.09.2016, №2826189-908 від 21.09.2016, №2826175-517 від 21.09.2016, №2826175-917 від 21.09.2016, №2832065-939 від 22.09.2016, №2832065-940 від 22.09.2016, №2830365-424 від 22.09.2016, №2835046-917 від 23.09.2016, №2835046-517 від 23.09.2016, №2840183-908 від 24.09.2016, №2840183-424 від 24.09.2016, №2841373-565 від 24.09.2016, №2844387-485 від 25.09.2016, №2844387-925 від 25.09.2016, №2848851-816 від 26.09.2016, №2852587-969 від 27.09.2016, №2852587-961 від 27.09.2016, №2852587-929 від 27.09.2016, №2852595-928 від 27.09.2016, №2852595-42 від 27.09.2016, №2856473-961 від 28.09.2016, №2857872-942 від 28.09.2016, №2860206-942 від 29.09.2016, №2865214-500 від 30.09.2016, №2865214-908 від 30.09.2016, №2869434-500 від 01.10.2016, №2872499-485 від 02.10.2016, №2872499-961 від 02.10.2016, №2876204-557 від 03.10.2016, №2879913-893 від 04.10.2016, №2879913-964 від 04.10.2016, №2887127-840 від 05.10.2016, №2884434-925 від 05.10.2016, №2884434-424 від 05.10.2016, №2889832-979 від 06.10.2016, №2888272-979 від 06.10.2016, №2888272-925 від 06.10.2016, №2893631-424 від 07.10.2016, №2893631-908 від 07.10.2016 (т.4, а.с. 255, т. 5, а.с. 1-257).

3. податковими накладними: від 14.01.2015 №12 всього на суму 32 830,34 грн. (у т.ч. ПДВ 5 471,72 грн., від 09.01.2015 №11 всього на суму 59 776,98 грн., у т.ч. 9 962,83 грн., від 07.01.2015 №6 всього на суму 48 443,98 грн., у т.ч. 8 074,00 грн., від 26.01.2015 №6 всього на суму 30 027,52 грн., у т.ч. 5 004,59 грн., від 26.01.2015 №16 всього на суму 30 027,52 грн., у т.ч. 5 004,59 грн., від 19.01.2015 №13 всього на суму 26 070,80 грн., у т.ч. 4 345,13 грн., від 22.01.2015 №15 всього на суму 25 576,94 грн., у т.ч. 4 262,82 грн., від 09.01.2015 №14 всього на суму 23 326,75 грн., у т.ч. 3 887,79 грн., від 16.02.2015 №5 всього на суму 31 448,34 грн., у т.ч. 5 241,39 грн., від 08.02.2015 №3 всього на суму 30 360,34 грн., у т.ч. 5 060,06 грн., від 01.02.2015 №1 всього на суму 41 427,74 грн., у т.ч. 6 904,62 грн., від 19.02.2015 №6 всього на суму 24 405,90 грн., у т.ч. 4 067,65грн., від 12.02.2015 №4 всього на суму 32 995,32 грн., у т.ч. 5 499,22 грн., від 04.02.2015 №2 всього на суму 30 894,47 грн., у т.ч. 5 149,08 грн.,від 23.02.2015 №7 всього на суму 41 222,22 грн., у т.ч. 6 870,37 грн., від 02.03.2015 №1 всього на суму 56 914,12 грн., у т.ч. 9 485,69 грн.,від 03.03.2015 №2 всього на суму 35 773,22 грн., у т.ч. 5 962,20 грн., від 10.03.2015 №3 всього на суму 77 732,80 грн., у т.ч. 12 955,47 грн., від 16.03.2015 №4 всього на суму 54 731,90 грн., у т.ч. 9 121,98 грн., від 19.03.2015 №5 всього на суму 37 694,44 грн., у т.ч. 6 282,41 грн. (т. 7, а.с. 99-104, 106, 139-145, 180-184).

Для забезпечення надання послуг за вищевказаним договором між позивачем та ТОВ «Стейт Оіл» укладено договір на відпуск паливно-мастильних матеріалів(ПММ)від 19.11.2014 №08468 (т.6, а.с. 5-8), на підставі якогопозивач отримав оплачені паливно-мастильні матеріали,що підтверджується видатковими накладними №РН-0040422 від 14.01.2015 на суму 104913,49 грн., у т.ч. ПДВ 17485,58 грн., №РН-0064050 від 13.02.2015 на суму 60029,20 грн., у т.ч. ПДВ 10004,87 грн., №РН-0064063 від 13.02.2015на суму 59753,20 грн., у т.ч. ПДВ 9958,87 грн., №РН-0096881 від 26.03.2015на суму 74962,00 грн., у т.ч. ПДВ 12493,67 грн., №РН-0384861 від 22.01.2016 на суму 9958,70 грн., у т.ч. ПДВ 1659,78 грн. Оплата придбаних паливно-мастильних матеріалів підтверджується платіжними дорученнями №11 від 14.01.2015 на суму 104913,49 грн., №25 від 13.02.2015 на суму 59882,70 грн., №26 від 13.02.2015 на суму 60029,20 грн., №56 від 26.03.2015 на суму 74962,00 грн., №207 від 27.12.2016 на суму 199931,30 грн. (т. 6, а.с. 9-17).

ТОВ «Стейт Оіл» для формування податкового кредиту з податку на додану вартість за вказаними господарськими операціями надано позивачу податкові накладні від 14.01.2015 №1400137 на суму 104913,49 грн., у т.ч. ПДВ 17485,58 грн., від 13.02.2015 №1300168 на суму 60029,20 грн., у т.ч. ПДВ 10004,87 грн. від 13.02.2015 №1300185 на суму 59882,70 грн., у т.ч. ПДВ 9980,45 грн., від 26.03.2015 №2600144 на суму 74962,00 грн., у т.ч. ПДВ 12493,67 грн., від 21.01.2016 №2100217 на суму 9958,70 грн., у т.ч. ПДВ 1659,78 грн. (т. 7, а.с. 123, 158-159, 198, т. 9, а.с. 32).

При цьому, як зазначає позивач, для контролю за водіями та уникнення розкрадання ними паливно-мастильних матеріалів, визначення обсягу паливно-мастильних матеріалів, необхідного для перевезення вантажів, позивачем затверджено норми витрат палива на кожний власний транспортний засіб, що підтверджується, зокрема, наказами ФОП ОСОБА_1 «Про затвердження норм витрат палива» від 01.01.2015 №01/01/15, від 01.01.2015№01/01/15/2, від 01.01.2015 №01/01/15/3, від 01.01.2015 №01/01/15/4, від 01.01.2015 №01/01/15/5, від 01.01.2015 №01/01/15/6, від 01.01.2015 №01/01/15/7 (т. 2, а.с. 56-62), відповідно до яких позивачем щоденно ведеться облік пробігуу кілометрах кожним транспортним засобом, що фіксується у маршрутних листах, які складаються позивачем у довільній формі та заповнюються в присутності водіїв транспортних засобів на підставі показань одометрів, на підставі чого визначається кількість пального, що підлягає видачі та/або списанню для кожного транспортного засобу.

Копії маршрутних листів, зокрема, на автомобіль з реєстраційним номером АІ 9478 ВІ за період з січня 2015 року по грудень 2016 року, на автомобіль з реєстраційним номером 535-39 ТІ за період з січня 2015 року по грудень 2016 року, на автомобіль з реєстраційним номером АІ 6614 ЕВ за період з січня 2015 року по грудень 2015 року, на автомобіль з реєстраційним номером АІ 1218 АВ за період з січня 2015 року по грудень 2015 року, на автомобіль з реєстраційним номером АА 7954 ІН за період з січня 2015 року по грудень 2015 року, на автомобіль з реєстраційним номером АА 2152 ЕС за період з січня 2016 року по грудень 2016 року наявні в матеріалах справи (т. 2, а.с. 63-158).

Окрім того, в матеріалах справи наявні інвентарні картки обліку транспортних засобів (том 2, а.с. 159-167).

Отже, ФОП ОСОБА_1 правомірно включив суму витрат на паливно-мастильні матеріали у сумі 249822,82грн. (без ПДВ) до складу витрат за 2015 рік та у сумі 191 563,08 грн. (без ПДВ) до складу витрат за 2016 рік.

6. Щодо витрат на придбання автомобіля-фургона та автомобіля ГАЗ.

В акті перевірки відповідач, керуючись листами ДФС України від 06.01.2015 №167/6/99-99-17-02-15 та від 08.09.2015 №8523/В/99-99-17-02-02-14 стверджує про неправомірне включення до складу витрат за 2015 рік витрат на придбання автомобіля-фургона на суму 112 999,99 грн. та витрат на придбання автомобіля ГАЗ на суму 83 333, 33 грн.

Такі витрати визнані контролюючим органом як безпідставні з огляду на те, що ФОП ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду не вів облік основних засобів.

Разом з тим, позивач зазначає, що ним у ТОВ «Автобан Трейлерз Україна» та у ТОВ «ОСОБА_11 Продактс Україна»були придбані не автомобіль-фургон та автомобіль ГАЗ, як про це вказано в акті перевірки, а складові для автомобілів, які мають назву «фургон ізотермічний, хлібний». За рахунок придбаних фургонів була проведена заміна старих та непридатних до експлуатації фургонів на автомобілях, на нові. Позивач наголошує, що дані автомобілі ФОП ОСОБА_1 використовує у своїй підприємницькій діяльності, а саме надає в оренду такі транспортні засоби.

На підтвердження вказаного позивачем надано видаткові накладні №15 від 16.03.2015 на суму 46000,00 грн., у т.ч. ПДВ 7666,67 грн., №21 від 22.04.2015 на суму 44800,00 грн., у т.ч. ПДВ 7466,67 грн., №30 від 22.05.2015на суму 44800,00 грн., у т.ч. ПДВ 7466,67 грн., №3 від 20.05.2015 на суму 100000,00 грн., у тому числі ПДВ 16666,67 грн. (т.6, а.с. 198-201) та податкові накладні від 23.02.2015 №20 на суму 30000,00 грн., у т.ч. ПДВ 5000,00 грн., від 27.02.2015 №21 на суму 6000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1000,00 грн., від 31.03.2015 №14 на суму 44800,00 грн., у т.ч. ПДВ 7466,67, від 12.03.2015 №7 на суму 10000,00 грн., у т.ч. ПДВ 1666,67 грн., від 23.04.2015 №16 на суму 44800,00 грн., у т.ч. ПДВ 7466,67 грн., від 20.05.2015 №9 на суму 100000,00 грн., у т.ч. ПДВ 16666,67 грн. (т. 7, а.с. 162-163, 200-201, 219, 286). Оплата вказаних сум підтверджується платіжними дорученнями №30 від 23.02.2015, №40 від 27.02.2015, №42 від 12.03.2015, №57 від 31.03.2015, №73 від 22.04.2015 та №95 від 20.05.2015 (т. 6, а.с. 202-206).

Поняття «основні засоби» визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92, згідно з пунктом 1 якого основні засоби це матеріальні активи, які підприємство отримує з метою використання їх у процесі виробництва або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Відповідно до п. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі Закон № 996) передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством.

Фізичні особи підприємці згідно з п. 177.10 ст. 177 ПК України зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару.

Отже, дія Закону № 996 не поширюється на таку категорію субєктів господарювання, як фізичні особи підприємці, відповідно законодавством не передбачено ведення балансового обліку придбаного, спорудженого (збудованого) нерухомого або рухомого майна з метою документального підтвердження результатів господарської діяльності.

Відтак суд погоджується із доводами позивача про те, що бухгалтерський облік основних засобів для фізичних осіб-підприємців не є обовязковим згідно вимог чинного законодавства, проте приймає до уваги, що з метою обліку кількості та контролю стану наявних у власності позивача транспортних засобів, на кожний транспортний засіб позивачем заведена і ведеться інвентарна картка, в якій фіксуються основні ремонтні роботи, що виконуються з метою збереження їх робочого стану.

На підтвердження зазначено, позивачем надано копії інвентарних карток обліку основних засобів позивача (т.2, а.с. 159-167, т.7, а.с. 84-86, 88, 90-91). Судом було дослідженого надані копії інвентарних карток обліку транспортних засобів та встановлено, що в переліку ремонтних робіт наявні роботи щодо заміни та встановлення фургонів.

Суд зазначає, що суми витрат у розмірі 112 999,99 грн. (без ПДВ) та 83 333,33 грн. (без ПДВ) на придбання товарів, запчастин, що утворюють основу для надання послуг, були включені позивачем до складу витрат за 2015 рік цілком законно, оскільки повязанні із господарською діяльністю платника податків і не можуть бути не враховані при обчисленні обєкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

7. Щодо витрат на придбання сантехніки, розеток, вимикачів, будівельних матеріалів, фарби, шпаклівки, плитки тощо.

Судом встановлено, між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 були укладені:

- додаткова угода від 01.02.2016 №1 до договору оренди від 05.12.2012 №1, в якій сторони домовились провести ремонт приміщення за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів, обладнання і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1О.(т.4, а.с. 61);

- додаткова угода від 01.02.2016 №1 до договору оренди від 05.12.2012 №2, в якій сторони домовились провести ремонт приміщень за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів, обладнання і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1 Передача будівельних матеріалів підтверджується актами приймання-передачі будівельних матеріалів від 25.01.2015 №1 всього на суму 17 213,57 грн. без ПДВ, від 29.03.2015 №2 всього на суму 22 344,92 грн. без ПДВ, від 25.12.2015 №3 всього на суму 22 746,94 грн. без ПДВ та від 29.03.2016 №1 всього на суму 10 941,18 грн. без ПДВ, а фактичне виконання робіт та використання переданих матеріалів підтверджуються довідками, складеними орендодавцем та орендарем, зокрема, №1 від 30.04.2015, №2 від 30.12.2015, №1 від 30.04.2016 (т. 4, а.с. 62-66, т. 2, а.с. 38-42);

- додаткова угода від 01.12.2015 №1 договору оренди від 01.03.2015 №3, в якій сторони домовились провести ремонт приміщень за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів, обладнання і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1 Передача будівельних матеріалів підтверджується актами приймання-передачі будівельних матеріалів від 25.12.2015 №1 всього на суму 142 121,64 грн. без ПДВ та від 20.02.2016 №1 всього на суму 6 208,31 грн. без ПДВ, а фактичне виконання робіт та використання переданих матеріалів підтверджуються довідками, складеними орендодавцем та орендарем, зокрема, №1 від 30.12.2015 та №1 від 30.03.2016 (т. 4, а.с. 67-69, т. 2, а.с. 43-45);

- додаткова угода від 02.02.2015 №1 до договору оренди від 25.02.2014 №13, в якій сторони домовились провести ремонт приміщень та придбати деталі з мармуру за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів, обладнання і сантехніки для ремонту, а також встановлення деталей з мармуру здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1Передача будівельних матеріалів підтверджується актом приймання-передачі будівельних матеріалів від 25.06.2015 №1 всього на суму 59 721,17 грн. без ПДВ та від 30.10.2015 №2 всього на суму 89 759,67 грн. без ПДВ,а фактичне виконання робіт та використання переданих матеріалів підтверджуються довідкою, складеною орендодавцем та орендарем від 30.11.2015 №1 (т. 4, а.с. 70-72, т. 2, а.с. 46-47);

- додаткова угода від 09.12.2015 №1 до договору оренди від 01.05.2015 №01/СТО, в якій сторони домовились провести ремонт приміщень за рахунок ФОП ОСОБА_6, а закупівлю необхідних будівельних матеріалів і сантехніки для ремонту здійснити за рахунок ФОП ОСОБА_1Передача будівельних матеріалів підтверджується актами приймання-передачі будівельних матеріалів від 03.08.2015 №1 всього на суму 11 859,92 грн. без ПДВ, від 30.09.2015 №2 всього на суму 38 177,16 грн. без ПДВ, від 25.12.2015 №3 всього на суму 42 033,47 грн. без ПДВ, від 25.12.2015 №4 всього на суму 250 000,00 грн. без ПДВ, від 25.12.2015 №5 всього на суму 416 666,67 грн. без ПДВ, від 26.02.2016 №1 всього на суму 302 156,04 грн. без ПДВ, від 29.03.2016 №2 всього на суму 210 266,33 грн. без ПДВ, від 30.04.2016 №3 всього на суму 155 475,00 грн. без ПДВ, від 29.09.2016 №4 всього на суму 145 755,00 грн. без ПДВ, від 30.09.2016 №5 всього на суму 214 470,00 грн. без ПДВ (т. 4, а.с. 77, 81-90).

При цьому, для виконання зазначених додаткових угод позивачем придбано у ТОВ «Перспективні будівельні технології», Промислово-технічної компанії ТОВ «Агромат», ТОВ «Ромстал Україна» ПП «Фор-Саж» ТОВ «ПСТ ПЛЮС», ДП «Капарол Україна», ТОВ «Електротехнічна компанія «Основа» необхідні будівельні матеріали, що підтверджується копіями платіжних доручень №13 від 16.01.2015 всього на суму 20 656,30 грн., №76 від 29.04.2015 всього на суму 5 622,50 грн., №104 від 10.06.2015 всього на суму 8 047,90 грн., №118 від 23.06.2015 всього на суму 57 995,00 грн., №125 від 07.07.2015 всього на суму 10 632,84 грн., №140 від 30.07.2015 всього на суму 3 599,06 грн., №166 від 09.09.2015 всього на суму 100 481,60 грн., №173 від 21.09.2015 всього на суму 6 109,63 грн., №177 від 25.09.2015 всього на суму 64 505,02 грн., №178 від 25.09.2015 всього на суму 22 244,30 грн., №181 від 29.09.2015 всього на суму 7 230,00 грн., №192 від 07.10.2015 всього на суму 25 660,80 грн., №207 від 05.11.2015 всього на суму 6 752,52 грн., №196 від 15.10.2015 всього на суму 4 995,97 грн., №213 від 13.11.2015 всього на суму 9 537,09 грн., №228 від 27.11.2015 всього на суму 5 299,40 грн., №229 від 02.12.2015 всього на суму 5 707,33 грн. (т. 4, а.с. 91-105),а також відповідними податковими накладними від 16.01.2015 №150 на загальну суму 20 656,30 грн., у т.ч. ПДВ 3 442,72 грн., від 05.02.2015 №137 на загальну суму 4 200,00 грн., у т.ч. ПДВ 700,00 грн., від 23.03.2015 №54 на загальну суму 17 621,90 грн., у т.ч. ПДВ 2 936,98 грн., від 23.03.2015 №575 на загальну суму 4 992,00 грн., у т.ч. ПДВ 832,00 грн., від 30.04.2015 №931 на загальну суму 5 622,50 грн., у т.ч. ПДВ 937,08 грн., від 10.06.2015 №270 на загальну суму 8 047,90 грн., у т.ч. ПДВ 1 341, 32 грн., від 23.06.2015 №2101 на загальну суму 57 995,00 грн., у т.ч. 9 665,83 грн., від 31.07.2015 №1107 на загальну суму 3 599,06 грн., у т.ч. 599,84 грн., від 07.07.2015 №575 на загальну суму 10 632,84 грн., у т.ч. 1 772,14 грн., від 22.09.2015 №512 на загальну суму 6 109,63 грн., у т.ч. 1 018,27 грн., від 25.09.2015 №2671 на загальну суму 47 046,97 грн., в т.ч. 7 841,06 грн., від 25.09.2015 №2665 на загальну суму 22 244,30 грн., в т.ч. 3 707,38 грн. від 25.09.2015 №2670 на загальну суму 8 459,65 грн., в т.ч. 1 409,94 грн., від 25.09.2015 №2669 на загальну суму 8 999,00 грн., в т.ч. 1 499,83 грн., від 09.09.2015 №89 на загальну суму 100 481,60 грн., у т.ч. ПДВ 16 746,93 грн., від 29.09.2015 №90 на загальну суму 7 230,00 грн., у т.ч. ПДВ 1 205,00 грн., від 07.10.2015 №15 на загальну суму 25 660,80 грн., у т.ч. ПДВ 4 276,80 грн., від 29.10.2015 №1570 на загальну суму 1 651,99 грн., у т.ч. ПДВ 275,33 грн., від 16.10.2015 №850 на загальну суму 3 147,20 грн., у т.ч. ПДВ 524,53 грн., від 15.10.2015 №615 на загальну суму 4 995,97 грн., у т.ч. ПДВ 832,66 грн., від 27.11.2015 №127 на загальну суму 5 299,40 грн., у т.ч. ПДВ 883,24 грн., від 13.11.2015 №27 на загальну суму 9 537,08 грн., у т.ч. ПДВ 1 589,51 грн., від 03.11.2015 №541 на загальну суму 3 004,94 грн., у т.ч. ПДВ 500,82 грн., від 03.11.2015 №163 на загальну суму 388,85 грн., у т.ч. ПДВ 64,81 грн., від 09.11.2015 №699 на загальну суму 6 752,58 грн., у т.ч. ПДВ 1 125,42 грн., від 05.11.2015 №12 на загальну суму 3 090,00 грн., у т.ч. ПДВ 515,00 грн., від 18.11.2015 №1695 на загальну суму 4 652,18 грн., у т.ч. ПДВ 775,36 грн., від 02.12.2015 №8 на загальну суму 5 707,33 грн., у т.ч. ПДВ 951,22 грн. (т. 7, а.с. 125, 170, 202, 209, 221-222, 316, 321, т. 8, а.с. 30, 34-35, 104, 111-114, 118-120, 135-139, 191, 195, 198-201, 206-207, 254).

Фактичне виконання робіт та використання переданих матеріалів підтверджується довідками, складеними орендодавцем та орендарем, зокрема, від 30.10.2015 №1, від 30.03.2016 №2, від 30.05.2016 №1 та від 30.10.2016 №2 (т. 2, а.с. 48-55).

Судом встановлено, що саме на виконання умов вказаних вище договорів та додаткових угод,позивачем були придбані відповідні матеріали та сантехніка, та передані ФОП ОСОБА_6 на підставі відповідних актів прийому-передачі будівельних матеріалів, а останній, у свою чергу, виконав за власний рахунок ремонт орендованих приміщень та встановлення наданої сантехніки.

Тобто, вищевказані будівельні матеріали придбавалися платником податків з метою здійснення ремонту приміщень, які здавалися в оренду з метою отримання прибутку.

У звязку з чим суд приходить до висновку, що всі здійснені зазначені вище витрати безпосередньо повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 доходу за рахунок надання в оренду приміщень, тобто повязані із господарською діяльністю платника податків, відносяться до конкретних обєктів витрат та підтверджуються належним чином складеними первинними та розрахунковими документами.

Відтак, висновки відповідача про завищення витрат на придбання сантехніки, розеток, вимикачів, будівельних матеріалів на суму 1112645,13 грн. (без ПДВ) у 2015 році та 1045271,86 грн. (без ПДВ) у 2016 році та неврахування їх при обчисленні обєкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб є необґрунтованими та безпідставними.

8. Щодо витрат на придбання спецпристрою (карабін, ремінь, магазин, штовхавка, масельничка, спецзасіб, чохол для рушниці).

В уточненому позові від 18.05.2017 (т. 1, а.с. 9-21), позивач зазначив, що погоджується з фактом неправильного включення до складу витрат суми 37150,00 грн. (без ПДВ) за придбання спецпристрою (карабін, ремінь, магазин, штовхавка, масельничка, спецзасіб, чохол для рушниці).

Жодних інших пояснень та документів з цього приводу матеріали справи не містять.

9. Щодо витрат на придбання автоматичної пральної машини.

Судом встановлено, що за умовами додаткової угоди від 09.12.2015 №1 до договору оренди від 01.05.2015 №01/СТО ФОП ОСОБА_1 зобовязувався за власні кошти придбати та передати орендарю ФОП ОСОБА_6 разом із вказаним вище приміщенням автоматичну пральну машину (для прання спец. одягу) (т. 4, а.с. 77)

Автоматична пральна машина передана ФОП ОСОБА_6 згідно акту прийомі-передачі від 25.12.2015.Як зазначено позивачем, пральна машина досі знаходиться в орендованому приміщенні (СТО) й використовується орендарем (т.4, а.с.80).

Матеріали справи на підтвердження придбання позивачем у ТОВ «МІЛЄ» автоматичної пральної машини містять видаткову накладну від 11.12.2015 №MLR004482 на суму без ПДВ 16250,00 грн., сума з ПДВ становить 19500,00 грн. (т. 4, а.с. 78), податкову накладну від 08.12.2015 №144 на загальну суму 19500 грн., у тому числі ПДВ на суму 3250,00 грн. (т. 8, а.с. 251), а також платіжне доручення від 08.12.2015 №231 на суму 19500,00 грн. (т. 4, а.с. 79)

Тобто, пральна машина придбана позивачем на виконання умов вказаного договору оренди та додаткової угоди до нього, у звязку з чим витрати на її придбання у сумі 16 250,00 грн. (без ПДВ) безпосередньо повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 доходу за рахунок надання в оренду приміщення, тобто повязані із господарською діяльністю платника податків, відносяться до конкретних обєктів витрат та підтверджуються належним чином складеними первинними та розрахунковими документами.

Відтак, висновки відповідача щодо завищення витрат у 2015 році на суму 16250,00 грн. (без ПДВ) за придбання автоматичної пральної машини та неврахування при обчисленні обєкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб є необґрунтованими та безпідставними.

10. Щодо витрат на придбання фотокамери.

В акті перевірки контролюючим органом не враховано у складі витрат витрати позивача на придбання фотокамери у сумі 20015,83 грн. за 2015 рік з посиланням на те, що зазначені витрати безпосередньо не повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 оподатковуваного доходу із господарською діяльністю платника податків та не відносяться до конкретних обєктів витрат.

Придбання фотокамери Canon EOS 70D kid 18-55 mm IS підтверджується видатковою накладною №РН-985 від 14.07.2015 на суму 24019,00 грн., у тому числі ПДВ 4003,17 грн., сума без ПДВ 20015,83 грн., копією платіжного доручення від 14.07.2015 №134всього на суму 24019,00 грн. та податкової накладної від 14.07.2015 №9 на загальну суму 24019,00 грн., у т.ч. ПДВ 4003,17 грн. (т. 6, а.с. 254-255, т. 8, а.с. 38).

З приводу даного порушення позивач пояснює, що одним із видів діяльності позивача є надання в оренду власних транспортних засобів. Так, в перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 укладав договори оренди з різними субєктами господарської діяльності, на підставі яких передавав в оренду власні транспортні засоби. Для підтвердження зовнішнього стану кузовів авто, наявності та/або відсутності пошкоджень на них, позивачем здійснювалась їх попередня фотофіксація за допомогою придбаної фотокамери для наявності в подальшому належних доказів обґрунтування завданих збитків та відшкодування витрат на ремонт орендованого майна за рахунок орендарів, тобто для уникнення додаткових витрат і, як наслідок, отримання більшого доходу.

Судом встановлено, що в перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_1 укладено договір оренди автомобілів від 23.07.2015 №2, на виконання якого позивач передавав в оренду власні транспортні засоби, що підтверджується актами приймання-передачі від 23.07.2015 транспортних засобів з реєстраційними номерами АІ 7461 ЕІ, АІ 6549 ЕТ, АІ 0172 ВХ, АІ 7623 СК, АІ 9389 ЕК, АІ 0215 ММ, АІ 6921 СН, АІ 9774 ЕА, АІ 4785 ЕІ, АІ 4762 ЕІ, АІ 7621 СК, АІ 8538 СК та свідоцтвами про реєстрацію цих транспортних засобів (т. 6, а.с. 207-231).

Матеріалами справи підтверджено, що під час передачі транспортних засобів 23.07.2015 позивач здійснював їх фотофіксацію (т. 6, а.с. 232-253).

Суд звертає увагу, що всі фотографії, наявні в матеріалах справи,датовані саме 23.07.2015, що підтверджує факт використання фотокамери під час господарських операцій з надання позивачем в оренду транспортних засобів.

Суд зазначає, фотокамера була придбана для фотофіксації автомобілів, які надаються позивачем в оренду, тобто витрати повязані із господарською діяльністю платника податків, відносяться до конкретних обєктів витрат та підтверджуються належним чином складеними первинними та розрахунковими документами.

Відтак, висновки відповідача щодо завищення витрат у 2015 році на суму 20015,83 грн. (без ПДВ) за придбання фотокамери та неврахування при обчисленні обєкту оподаткування податком на доходи фізичних осіб є необґрунтованими та безпідставними.

11. Щодо витрат на придбання сейфу.

Судом встановлено, що між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 укладений договір оренди від 01.03.2015 №3 та підписаний акт від 01.03.2015 приймання-передачі орендованого приміщення (т.3, а.с. 54-56). При цьому, за умовами п. 1.1 вказаного договору,позивач повинен надати у користування разом з приміщенням ще й відповідне обладнання, зокрема, сейф.

Судом встановлено, що сейф був придбаний позивачем у ПП «Авангард Груп», що підтверджуються видатковою накладною від 06.02.2015 №РН-0000029 на суму без ПДВ 4247,50 грн., сума з ПДВ складає 5097,00 грн., випискою з банківського особового рахунку ФОП ОСОБА_1 за 05.02.2015 року та податковою накладною від 05.02.2015 №9 на загальну суму 5 097,00 грн., у т.ч. ПДВ 849,50 грн. (т.3, а.с. 61-62, т. 7, а.с. 173).

Передача позивачем сейфу орендарю ФОП ОСОБА_6 підтверджується актом приймання-передачі від 18.03.2015 №1/2 від 18.03.2015(т. 3, а.с. 60).

Судом встановлено, що сейф був придбаний на виконання умов вищевказаного договору оренди обєкту нерухомого майна, у звязку з чим витрати на його придбання у сумі 4247,50 грн. (без ПДВ) безпосередньо повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 доходу за рахунок надання в оренду приміщення, тобто повязані із господарською діяльністю платника податків, відносяться до конкретних обєктів витрат та підтверджуються належним чином складеними первинними та розрахунковими документами.

Відтак, висновки відповідача щодо завищення витрат у 2015 році на суму 4247,50 грн. (без ПДВ) у звязку з придбанням сейфу є необґрунтованими та безпідставними.

12. Щодо витрат на придбання матрацу

В уточненому позові від 18.05.2017 (т. 1, а.с. 9-21), позивач зазначив, що погоджується з фактом неправильного включення до складу витрат суми 34404,17 грн. (без ПДВ) за придбання матрацу.

Жодних інших пояснень та документів з цього приводу матеріали справи не містять.

13. Щодо витрат на придбання морозильного лару, вітрини холодильної ВХСН-2,1.

Як вже встановлено судом, між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 укладений договір оренди від 01.03.2015 №3 та підписаний акт від 01.03.2015 приймання-передачі орендованого приміщення (т. 3, а.с. 54-56).

За умовами п. 1.1 вказаного договору, позивач повинен був надати у користування разом з приміщенням ще й відповідне обладнання, зокрема, морозильний ларь, вітрину холодильну ВХСН-2,1.

Придбання та передача морозильного лару та вітрини холодильної підтверджуються актом приймання-передачі від 18.03.2015 №1/1 морозильного ларя,видатковою накладною від 18.03.2015 №РН-0000010 на суму без ПДВ 8750,00 грн., сума з ПДВ складає 10500,00 грн. платіжним дорученням від 16.03.2015 №43 та податковою накладною від 16.03.2015 №4 на загальну суму 10500,00 грн., в т.ч. ПДВ 1750,00 грн.; актом приймання-передачі від 22.07.2015 №1/3вітрини холодильника ВХСН-2,1, видатковою накладною від 22.07.2015 №РН-025 на суму без ПДВ 21666,67 грн., сума з ПДВ складає 26000,00 грн., платіжним дорученням від 17.07.2015 №137 та податковою накладною від 17.07.2015 №5 на загальну суму 26000,00 грн., у т.ч. ПДВ 4333,33 грн. (т. 3, а.с. 57-59, 63-65, т. 7, а.с. 210, т. 8, а.с. 36).

Тобто, морозильний ларь та вітрина холодильна були придбані позивачем на виконання умов вказаного договору оренди, у звязку з чим витрати на їх придбання у сумі 30416,67грн. (без ПДВ) безпосередньо повязані з отриманням ФОП ОСОБА_1 доходу за рахунок надання в оренду приміщення, тобто повязані із господарською діяльністю платника податків, відносяться до конкретних обєктів витрат та підтверджуються належним чином складеними первинними та розрахунковими документами.

Відтак, висновки відповідача щодо завищення витрат у 2015 році на суму 30416,67 грн. (без ПДВ) за придбання морозильного лару та вітрини холодильної є необґрунтованими та безпідставними.

14. Щодо суми доходу, отриманої на розрахунковий рахунок, помилково включеної до складу витрат.

В уточненому позові від 18.05.2017 (т.1, а.с.9-21) позивач зазначив, що погоджується з висновками відповідача про неправильне включення до складу витрат суми доходу, отриманого на розрахунковий рахунок у розмірі 24 422,38 грн. (без ПДВ). Жодних інших пояснень та документів з цього приводу матеріали справи не містять.

Крім цього, в заяві про зменшення позовних вимог від 04.08.2017 (т.10 а.с. 195-198) позивач зазначив, що погоджується з висновками відповідача про неправильне визначення загального оподатковуваного доходу в 2015-2016 роках, надавши відповідні пояснення допущених помилок.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості тверджень відповідача про те, що ФОП ОСОБА_1 в порушення вимог пунктів 177.3, 177.4 ст. 177 ПК України завищив суму витрат, що безпосередньо повязані з отриманням доходу та/або можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат в 2015 році всього на суму 98 976,55 грн. та в 2016 році всього на суму 500 грн. у звязку з неправомірним включенням до складу витрат: суми ПДВ, що входить до складу послуг телефонного звязку 3500 грн.; суми за придбання спецпристрою (карабін, ремінь, магазин, штовхавка, масельничка, спецзасіб, чохол для рушниці) - 37 150,00 грн. (без ПДВ); суми за придбання матрацу - 34 404,17 грн. (без ПДВ); суми доходу, отриманого на розрахунковий рахунок, помилково включеної до складу витрат - 24 422,38 грн. (без ПДВ).

Разом з тим, матеріалами справи спростовані висновки відповідача про порушення позивачем вимог пунктів 177.3, 177.4 ст. 177 ПК України в частині завищення суми витрат за послуги телефонного звязку на 15000 грн. у 2015 році та на 2500 грн. у 2016 році; за послуги із встановлення деталей з мармуру на 29000 грн. у 2015 році; за послуги з охорони та спостереження, монтажного обладнання на 14485,82 грн. у 2015 році та на 18062,11 грн. у 2016 році; за послуги на оплату робіт з будівництва, будівництва повітряної лінії та виконання проектних робіт зовнішнього електропостачання СТО і адмінбудинку, розробку завдання проектування, геодезичні послуги, підготовку містобудівного розрахунку, за підключення до Київенерго на 493199,99 грн. у 2015 році; на придбання палива, газу на 249822,82 грн. у 2015 році та на 1911563,08 грн. у 2016 році; на придбання автомобіля-фургона та автомобіля ГАЗ всього на 196333,32 грн. у 2015 році; на придбання сантехніки, розеток, вимикачів, будівельних матеріалів, фарби, шпаклівки, плитки тощо на 1112645,13 грн. у 2015 році та на 1045271,86 грн. у 2016 році; на придбання автоматичної пральної машини на 16250 грн. у 2015 році; на придбання сейфу на 4247,50 грн. у 2015 році;на придбання морозильного лару, вітрини холодильної ВХСН-2,1 на 30416,67 грн. у 2015 році; на придбання фотокамери на 20015,83 грн. у 2015 році.

Відповідно, якщо враховувати, що в 2015 році загальний оподаткований дохід позивача за даними відповідача (перевірки), з якими позивач погоджується та не оспорює, становить 2 842 591,27 грн., а розмір документально підтверджених в ході судового розгляду витрат позивача, повязаних з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця становить 2 723 938,55 грн., що є різницею між сумою витрат позивача, задекларованих у податковій звітності (2 822 915,10 грн.), та сумою витрат (98 976,55 грн.), що визнані судом як неправомірно включені до складу витрат та тих, з якими позивач самостійно погоджується, то обєктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід позивача за 2015 рік у розмірі 118 652,72 грн. (2 842 591,27 - 2 723 938,55).

У свою чергу, оскільки розмір середньомісячного річного оподаткованого доходу позивача не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (118 652,72 /12 = 9 887,73<12 180 грн.), то сума податку на доходи фізичних осіб, яку позивач повинен був сплатити до бюджету за 2015 рік становить 17 797,91 грн. (118 652,72 х 15%).

Натомість, як зазначено в акті перевірки, позивач перерахував до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік всього 16 270,34 грн.

Таким чином, суд на підставі наведених вище розрахунків, приходить до висновку, що сума податку на доходи фізичних осіб, що мала бути донарахована позивачу для сплати до бюджету за 2015 рік за результатами перевірки повинна становити 1 527,57 грн. (17 797,91 - 16 270,34).

Що стосується розрахунку податку на доходи фізичних осіб, належного до сплати фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 за 2016 рік, то якщо враховувати, що в 2016 році загальний оподаткований дохід позивача за даними відповідача (перевірки), з якими позивач погоджується та не оспорює, становить 1 903 165,52 грн., а розмір документально підтверджених в ході судового розгляду витрат позивача, повязаних з господарською діяльністю такої фізичної особи підприємця становить 1 805 959,00 грн., що є різницею між сумою витрат позивача, задекларованих у податковій звітності (1 806 459,00 грн.), та сумою витрат (500,00 грн.), що визнані судом як неправомірно включені до складу витрат та тих, з якими позивач самостійно погоджується, то обєктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід позивача за 2016 рік у розмірі 97 198,33 грн. (1 903 165,52 - 1 805 959,00).

Відповідно, сума податку на доходи фізичних осіб, яку позивач повинен був сплатити до бюджету за 2016 рік становить 17 495,70 грн. (97 198,33 х 18%).

Натомість, як зазначено в акті перевірки, позивач перерахував до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2016 рік всього 15 408,17 грн.

Таким чином, суд на підставі наведених вище розрахунків, приходить до висновку, що сума податку на доходи фізичних осіб, що мала бути донарахована позивачу для сплати до бюджету за 2016 рік за результатами перевірки повинна становити 2 087,53 грн. (17 495,70 - 15 408,17).

З урахуванням викладеного, прийняте ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 3 615,10 грн., з яких сума податкового зобовязання за основним платежем складає 3 615,10 грн., в тому числі 1 527,57 грн. за 2015 рік та 2 087,53 грн. за 2016 рік, а сума за штрафними санкціями 0, є правомірним.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 685 178,30 грн., з яких сума податкового зобовязання за основним платежем складає 685 178,30, сума штрафних санкцій - 0 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 №, яким позивачу нараховані штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб,то вказане податкове повідомлення-рішення з урахуванням вищевказаних висновків суду є правомірним в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб у сумі 1807,55 грн., в тому числі 763,78 грн. за 2015 рік (1 527,57 грн. х 50%) та 1 043,76 грн. за 2016 рік (2 087,53 грн. х 50%).

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 342 589,15 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 26.04.2016 № (т.7, а.с.47-48), то якщо враховувати, що згідно наведених вище розрахунків податку на доходи фізичних осіб, належного до сплати позивачем до бюджету за 2015-2016 роки, розмір чистого оподаткованого доходу позивача за 2015 становить 118 652,72 грн., а за 2016 рік - 97 198,33 грн., то сума військового збору (1,5%), належного до сплати позивачем мала становити 1 779,79 грн. за 2015 рік та 1 457,97 грн. за 2016 рік відповідно.

Натомість, як зазначено в акті перевірки, позивач перерахував до бюджету військового збору за 2015 рік всього 1 627,03 грн., а за 2016 рік - 1 284,01 грн.

Таким чином, суд на підставі наведених вище розрахунків, приходить до висновку, що визначені у податковому повідомленні-рішенні від 26.04.2016 № (т.7, а.с.47-48) суми грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб (військового збору) за 2015 ріку розмірі 152,76 грн. (1 779,79 - 1 627,03) та за 2016 рік у розмірі 173,96 грн. (1 457,97 - 1 284,01) є правомірними.

З урахуванням вищевикладеного, прийняте ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині збільшення грошового зобовязання з військового збору на суму 408,41 грн., з яких сума за податковим зобовязанням складає 326,73 грн. (152,76+173,96), сума за штрафними (фінансовими) санкціями 81,68 грн. (326,73 х 25%), сума пені 0 грн., є правомірним.

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині збільшення грошового зобовязання з військового збору на суму 66 840,21 грн., з яких сума за податковим зобовязанням складає 53 472,17 грн., сума штрафних (фінансових) санкцій 13 368,04 грн., сума пені 0 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку до вимоги про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2017 №Ф- (т. 7, а.с. 49-50) сума грошового зобовязання зі сплати єдиного внеску за включення у 2015-2016 році позивачем до витрат: суми ПДВ у складі витрат на послуги телефонного звязку у розмірі 3000,00 грн. та у розмірі 500,00 грн., суми витрат на спецпристрій (карабін, ремінь, магазин, шпаклівка, масельничка, спецзасіб, чохол для рушниці) у розмірі 37150,00 грн., суми витрат на матрац та підставу у розмірі 34404,17 грн., суми доходу, отриманого на розрахунковий рахунок, помилково включеної до складу витрат у розмірі 24422,38 грн., становить 44100,21 грн. (3452,93 + 15302,99 + 14350,18 + 10886,51 + 107,60).

Сума переплати грошового зобовязання з єдиного внеску у звязку із завищенням позивачем у 2015 році оподатковуваного доходу становить 28 399,20 грн., а сума недоплати грошового зобовязання з єдиного внеску у звязку із заниженням позивачем у 2016 році оподатковуваного доходу становить 2 440,76 грн.

Таким чином, загальна сума грошового зобовязання зі сплати єдиного внеску, правомірно визначена відповідачем, становить 18 141,77 грн. (44100,21 28399,20 + 2440,76).

Згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку до рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.04.2017 № (т.7, а.с. 49-50) за встановлені судом порушення сплати позивачем суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування повинен бути застосований штраф у розмірі 9 510,98 грн. (690,58+3060,59+2870,03+2177,30+10,76 + 244,08 (за недоплату ЄСВ у розмірі 2 440,76 грн.).

З урахуванням вищевикладеного, прийнята ГУ ДФС у Київській області вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.04.2017 №Ф- в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 18 141,77 грн. є правомірною.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області від від 26.04.2017 №Ф- в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 112 732,98 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

З урахуванням вищевикладеного, прийняте ГУ ДФС у Київській області рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.04.2017 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 9 510,98 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування є правомірним.

Отже, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2017 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 9 510,98 грн. за донарахування своєчасно не нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області № від 26.04.2016 (т.7, а.с.51-59) сума грошового зобовязання з податку на додану вартість за включення у 2015 році позивачем до витрат: суми витрат на придбання спецзасобу В.ч. А4558 Вій 9 мм (податкова накладна від 13.05.2015 №132), карабіну, ременя, магазину, шпаклівки, масельнички, чохла для рушниці, кулі бімета всього на суму 29880,00 грн. (податкова накладна від 02.06.2015 №26), становить 7430,00 грн. (2450,00+4980,00).

При цьому суд зазначає, що інші порушення, висновки щодо яких позивач не оспорює (послуги телефонного звязку у розмірі 3000,00 грн. та у розмірі 500,00 грн., суми витрат на матрац та підставу у розмірі 34404,17 грн., суми доходу, отриманого на розрахунковий рахунок, помилково включеної до складу витрат у розмірі 24422,38 грн.) згідно наданого суду розрахунку до податкового повідомлення-рішення № від 26.04.2016 не увійшли до суми визначених позивачу податкових зобовязань з ПДВ.

Сума штрафних санкцій становить 1857,50 грн. (7430,00 х 25%).

З урахуванням викладеного, прийняте ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 7430,00 грн., сума штрафних санкцій 0 грн., є правомірним.

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області 26.04.2016 № в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість на суму 596 239,27 грн., сума штрафних санкцій 0 грн., є протиправним та підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного, прийняте ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення прийняте ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 1857,50 грн. є правомірним.

Отже, податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області податкове повідомлення-рішення від 26.04.2016 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 149 059,82 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем ОСОБА_2 надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 №1204 (далі ОСОБА_2 №1204), що полягає у прийнятті контролюючим органом спірних рішень не за формами, визначеними п. 2 цього ОСОБА_2, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ ОСОБА_2 №1204), контролюючий орган визначає суму нарахування (зменшення) грошових, податкових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, що передбачені Кодексом або іншим законодавством, і складає податкове повідомлення-рішення у випадках, якщо:

- дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобовязань, податкового кредиту, суми бюджетного відшкодування та/або завищення відємного значення обєкта оподаткування податком на прибуток або відємного значення суми податку на додану вартість платника податків, що заявлені у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пункт 2);

- згідно із законодавством з питань державної митної справи, податковим та іншим законодавством відповідальним за нарахування сум податкових зобовязань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пункт 3);

- дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб, таким податковим агентом (пункт 4);

Пунктом 2 Розділу ІІ ОСОБА_2 №1204 передбачено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:

«Р» - у разі виявлення за результатами перевірок завищення або заниження податкових зобов'язань платника податків та застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Кодексом, за наслідками таких перевірок (крім грошових зобовязань та/або штрафних (фінансових) санкцій, визначених іншими формами податкових повідомлень-рішень) (додаток 2);

«ПС» - у разі застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового законодавства (крім штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), визначених іншими формами податкових повідомлень-рішень) (додаток 11).

Нарахування штрафних (фінансових) санкцій у разі визначення контролюючим органом суми податкових зобовязань на підставі пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 53 ПК України, тобто коли дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов'язань, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках, здійснюється одночасно із донарахуванням такої суми податкових зобовязань та залежить саме від розміру донарахованої суми.

Як свідчать обставини справи, 26.04.2017 року відповідачем на підставі висновків акту перевірки були прийняті податкові повідомлення рішення за формою «ПС» № про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 344396,71 грн. та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у розмірі 150917,50 грн.

Разом з тим, підстав для прийняття податкових повідомлень-рішень від 26.04.2017 року № та № про застосування штрафних (фінансових) санкцій саме за формою «ПС» у відповідача не було.

Проте, визнання протиправним та скасування рішення контролюючого органу з одних лише формальних підстав, на переконання суду, є неприйнятним.

Суд наголошує, що вказані недоліки форми прийнятих рішень не вплинули на право позивача на захист свої прав, так само не відбились недоліки форми прийнятих рішень на розрахунках сум, що фактично підлягають сплаті за встановлені порушення.

Суд наголошує, що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Рішення контролюючого органу прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Аналогічна правова позиція міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 серпня 2015 року по справі № К/800/18215/15.

Суд не погоджується також із твердженням позивача про те, що податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 форми «Д» № про збільшення грошового зобовязання з військового збору на суму 67248,63 грн., з яких сума за податковим зобовязанням складає 53798,90 грн., сума за штрафними (фінансовими) санкціями 13449,73 грн., прийнято не за формою, без зазначеної причини такого нарахування.

Пунктом 2 Розділу ІІ ОСОБА_2 №1204 передбачено, що у випадках, зазначених у пункті 1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ контролюючого органу складає податкове повідомлення-рішення за такими формами:

«Д» - за результатами перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, у тому числі податкових агентів (юридичних або фізичних осіб), з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків та зборів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб, при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб (додаток 12).

Суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від 26.04.2017 форми «Д» №містить посилання на пп. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54. Абз.2 п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України, як на пункти та статті законодавчого акта, відповідно до якого зроблено розрахунок грошового зобовязання.

Відтак у разі встановлення контролюючим органом за результатами перевірки порушень щодо неутримання податків у джерела виплати, у тому числі податкових агентів (юридичних або фізичних осіб), з питань правильності нарахування, повноти та своєчасності сплати податків та зборів, в тому числі податку на доходи фізичних осіб, при виплаті доходів на користь платників податків - фізичних осіб, складається податкове повідомлення-рішення саме за формою «Д».

Щодо посилання позивача на дату отримання акта перевірки від 13.03.2017 №117/10-36-13-02/НОМЕР_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 86.3 ст. 86 ПК України акт (довідка) документальної виїзної перевірки, що визначено статтями 77 і 78 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом п'яти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів). У разі відмови платника податків або його законних представників від підписання акта (довідки) посадовими особами контролюючого органу складається відповідний акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати виїзної планової чи позапланової документальної перевірки у день його підписання або відмови від підписання вручається або надсилається платнику податків чи його законному представнику.

Відповідач зазначає, що акт перевірки від 13.03.2017 №117/10-36-13-02/НОМЕР_1 був направлений позивачу рекомендованим листом №911 з повідомленням про вручення 13.03.2017, про що свідчить надана суду копія фіскального чеку (т.1, а.с. 101).

Відповідно до роздруківки з офіційного веб-сайту УДППЗ "Укрпошта" в розділі "Відстеження поштових відправлень" за поштовим ідентифікатором 911, позивач отримав поштове відправлення 26.04.2017 (т. 2, а.с. 33).

Проте, позивач зазначає, що вказане поштове відправлення із актом перевірки всередині він отримав 14.04.2017.

Представник відповідача наголошує, що акт перевірки був отриманий позивачем 11.04.2017, при цьому відповідач посилається на лист Центру поштового зв'язку №10 Київської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" від 26.04.2017 №11-174 (том 1, а.с. 176), в якому зазначено, що на запит ГУ ДФС у Київській області щодо надання інформації про вручення/невручення рекомендованого листа з повідомленням №911 на імя ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, 07301, який був відправлений 13.03.2017 із відділення поштового звязку Вишгород-1 Центр поштового звязку №10 м. Вишгород повідомляється, що даний лист за вказаною адресою доставлявся 16.03.2017, але не був вручений через відсутність адресата вдома. Повідомлення про надходження листа було залишено листоношею в поштовій скриньці. Рекомендований лист отриманий 11.04.2017 особисто адресатом у відділі доставки відділення поштового звязку Вишгород-1. Рекомендоване повідомлення про вручення вищезазначеного листв у відправці не значиться (можливо втрачене), тому виписано його дублікат за №617, який буде відправлений 26.04.2017 на адресу відправника листа.

В матеріалах справи наявна копія дубліката повідомлення про вручення поштового відправлення, яка містить відмітку про вручення листа позивачу 11.04.2017 (том 1, а.с. 103).

Суд наголошує, що заперечення позивача від 21.04.2017 на акт перевірки від 13.03.2017 №117/10-36-13-02/НОМЕР_1 залишене ГУ ДФС у Київській області без розгляду, у звязку з порушенням позивачем визначеного п. 86.7 ст.86 ПК України строку длянадання заперечень та/або додаткових документів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2017витребувано від Центру поштового зв'язку №10 Київської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" (07300, м.Вишгород, пл.Шевченка, 2) копії сторінок реєстру поштових відправлень, в якому є підпис отримувача за отримання рекомендованого поштового відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором №911 із зазначенням дати отримання.

У відповідь на ухвалу суду Центр поштового зв'язку №10 Київської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" листом від 07.07.2017 №11-245 повідомив, що зазначений лист надійшов 14.03.2017 до відділення поштового звязку Вишгород-1 і в цей же день листоношею доставлявся за зазначеною адресою. Лист не був вручений під час доставки через відсутність адресата вдома. Згідно запису, у книзі видачі реєстрованої кореспонденції, рекомендований лист №911 виданий 11.04.2017 року дружині ОСОБА_1 Подія вручення даного листа в електронному вигляді в день видачі не була створена по технічним причинам. В додаток до листа Центром поштового зв'язку №10 Київської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" надано суду копію сторінки Реєстру поштових відправлень.

В судовому засіданні 14.07.2017 був допитаний свідок ОСОБА_12, яка є дружиною ОСОБА_1. Свідок ОСОБА_12 зазначила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Пояснює, що саме вона розписувалася в поштовому повідомленні, яке надійшло на пошту в поштове відділення м. Вишгород. Свідок зазначила, що повідомлення про надходження рекомендованого листа надійшло на адресу позивача: АДРЕСА_3. Вказаний рекомендований лист вона отримувала особисто 14.04.2017. Наголошує, що на повідомленні про вручення вона особисто поставила дату 14.04.2017.

Свідок також заперечує свій підпис в Реєстрі поштових відправлень, наголошує, що ставила підпис лише на поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Суд наголошує, що повідомлення про вручення поштового відправлення №911 було втрачене Укрпоштою, про що підтверджено листом Центру поштового зв'язку №10 КОД ПАТ "Укрпошта" від 26.04.2017 №11-174.

В той же час виписаний оператором поштового звязку дублікат поштового повідомлення про вручення поштового відправлення не містить підпису представника позивача про одержання, що у зіставленні з показами свідка ОСОБА_12, яка заперечує про проставлення свого підпису в Реєстрі поштових відправлень свідчить про те, що належного доказу отримання позивачем рекомендованого листа №911 матеріали справи не містять, а відповідачем не надано. У звязку з чим, суд зазначає, що ГУ ДФС у Київській області повинно було розглянути по суті заперечення позивача від 21.04.2017 на акт перевірки, прийняти до уваги документи, долучені до заперечень в якості додатків,та надати обґрунтовану відповідь на нього.

Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли судом здійснюється розгляд справ про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, у яких обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 30066,98 грн. (тридцять тисяч шістдесят шість грн. 98 коп.) згідно платіжного доручення від 17.05.2017 №74 (том 1, а.с. 8).

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем в адміністративному позові заявлено одну вимогу майнового характеру, ціна загальної суми позовних вимог становить 1 962 150,71 грн.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (зі змінами та доповненнями) за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем встановлюється ставка судового збору - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положеннями ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік" №1801-VIII від 21.12.2016 установлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 грн., з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні.

Таким чином під час звернення до суду позивачу необхідно було сплатити 8000,00 грн. судового збору - за максимальною ставкою судового збору за подання фізичною особою - підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру.

З урахуванням викладеного та приймаючи до уваги задоволення позову у повному обсязі, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача становить 8000,00 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема, в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, проте таке клопотання позивачем під час розгляду справи не подано. Отже питання про повернення надмірно сплаченої суми судового збору у розмірі 22066,98 грн. з Державного бюджету України може бути вирішено ухвалою суду окремо за клопотанням позивача в порядку письмового провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 159-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Адміністративний позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині визначення грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 685 178,30 грн., з яких сума за податковим зобовязанням складає 685 178,30 грн., сума за штрафними санкціями - 0 грн.

3. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на доходи фізичних осіб у сумі 342 589,15 грн.

4. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині збільшення грошового зобовязання з військового збору у сумі 66 840,21 грн., з яких сума за податковим зобовязанням складає 53 472,17 грн., сума за штрафними санкціями 13 368,04 грн., сума пені 0 грн.

5. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2017 №Ф- в частині сплати боргу (недоїмки) з єдиного внеску у сумі 112 732,98 грн.

6. Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.04.2017 № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 9 510,98 грн.

7. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області 26.04.2016 № в частині збільшення грошового зобовязання з податку на додану вартість у сумі 596 239,27 грн., сума штрафних санкцій 0 грн.

8. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 26.04.2016 № в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість у сумі 149 059,82 грн.

9. Стягнути судовий збір у сумі 8000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 07300, АДРЕСА_1) за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - ГУ ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39393260, місцезнаходження: 03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 5-а).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кушнова А.О.