Справа № 623/1675/17
Суддя: Андросов О. М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 623/1675/17
Провадження № 2-а/611/45/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року суддя Барвінківського районного суду Харківської області Андросов О.М., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

26 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд:

1. Визнати протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, які викладені в рішенні Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 24 від 04.07.2017, щодо відмови у проведенні перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як судді у відставці Ізюмського міськрайонного суду Харківської області відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням норм рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, з включенням суми розрахунку 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до його заробітної плати, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017, на підставі поданої заяви від 04.07.2017.

2. Зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1 з 01 жовтня 2016 року перерахунок у бік збільшення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням норм рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, із збереженням 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до його заробітної плати, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017, та здійснити відповідні виплати з врахуванням раніше проведених виплат.

5. Зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1 з 1 грудня 2016 року перерахунок у бік збільшення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, із збереженням 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до його заробітної плати, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/345 від 23.06.2017, та здійснити відповідні виплати з врахуванням раніше проведених виплат.

Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2017 року відкрито провадження по справі у порядку скороченого провадження.

Копія ухвали про відкриття скороченого провадження та копія позову направлена судом відповідачу з наданням строку для письмових заперечень на позов або заяви про визнання позову. У встановлений строк від відповідача надійшли до суду заперечення, в яких відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свою позицію відповідач мотивує, що допомога на оздоровлення в складі суддівської винагороди статтею 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена.

У відповідності до ч. 4 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, оцінюючи повідомлені позивачем у позові та відповідачем у запереченнях обставини, вважає їх достатніми для прийняття законного рішення у скороченому провадженні, згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 1832 КАС України, та не бачить підстав для виклику осіб та проведенні судового засідання за загальними правилами КАС України.

Суд, перевіривши викладені в позовній заяві та письмових запереченнях доводи, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, доходить такого висновку.

Згідно ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У контексті з положеннями ч. 1 ст. 6 КАС України, яка передбачає право на судових захист, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових особинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Стаття 171 КАС України зазначає, що під час вирішення питання щодо визнання оскаржуваного акту протиправним суд адміністративної юрисдикції вирішує питання щодо законності та відповідності правовим актам вищої юридичної сили оскаржуваних нормативно-правових актів суб'єктів владних повноважень.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 162 КАС України встановлено, що одним із способів захисту порушених прав позивача по справі є визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що з 25 лютого 1985 року по 30 вересня 2016 року позивач працював на посаді судді Ізюмського міськрайонного суду Харківської області та набув право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, в зв'язку з чим з 03 жовтня 2016 року перебуває на обліку в Ізюмському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області.

У жовтні 2016 року розпорядженням Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області позивачу було призначено з 27.09.2016 до виплати щомісячне довічне грошове утримання судці у відставці у розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

04 липня 2017 року позивач звернувся до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з заявою про здійснення перерахунку, починаючи з моменту призначення довічного грошового утримання 01.10.2016, раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною розміру складових заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» , та рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016.

До заяви було додано довідку територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-50/344 від 23.06.2017.

В довідці вказана заробітна плата, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Ізюмського міськрайонного суду Харківської області станом на вересень 2016 року, яка склала 25858,33 грн., у тому числі: оклад - 14500 грн.; надбавка за вислугу років 70% - 10150 грн.; інші виплати, які нараховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання - 1208,33 грн., а саме: 1/12 від розміру допомоги на оздоровлення 14500,00 грн.

Крім того, 04 липня 2017 року позивач звернувся до Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області з відповідною заявою для здійснення перерахунку, починаючи з 01.12.2016 раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв'язку із зміною розміру складових заробітної плати судді, який працює на відповідній посаді (з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення), відповідно до Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», та рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016.

До заяви додано довідку територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-50/345 від 23.06.2017.

В довідці вказана заробітна плата, яка враховується при перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Ізюмського міськрайонного суду Харківської області станом на грудень 2016 року, яка склала 28533,33 грн., у тому числі: оклад - 16000 грн.; надбавка за вислугу років 60% - 11200 грн.; інші виплати, які нараховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання - 1333,33 грн., а саме: 1/12 від розміру допомоги на оздоровлення 16000,00 грн.

Рішенням Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 24 від 04.07.2017 позивачу було відмовлено у проведенні в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно наданих довідок ТУ ДСА № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017, посилаючись на відсутність підстав, оскільки допомога на оздоровлення в складі суддівської винагороди статтею 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Предметом спору, переданого на вирішення суду, є правомірність рішення відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу пенсії з урахуванням інших виплат, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Згідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правові позиції щодо гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення, зокрема у рішеннях: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99 (справа про фінансування суддів), від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 (справа щодо пільг, компенсацій і гарантій), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про незалежність судців як складову їхнього статусу), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів), від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України), від 03 червня 2013 року №3рп/2013, від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне утримання суддів у відставці).

Відповідно до п. 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 р. №8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/20П вказав на неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У рішенні Конституційного Суду України від 03 червня 2013 року №3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

В абз. 2 п. 7 рішення від 03.06.2013 р. №3-рп/2013 Конституційний Суд України зазначив, що право на щомісячне довічне грошове утримання не може бути звужене встановленням обмеження в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що знижує досягнутий рівень гарантій незалежності судців, суперечить вимогам ч. 1 ст. 126 Конституції України.

Конституційний Суд України в Рішенні від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Згідно з п. 3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку судців і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

У Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки від 17 листопада 2010 року № (2010)12 зазначено: «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці» (пункт 54).

Додаткові до конституційних гарантій незалежності суддів визначені також у п. 8 ч. 4 ст. 48 Закону України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»), згідно якої незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об'єднання зобов'язані поважати незалежність судді і не посягати на неї (ч.5).

При прийнятті нових законів, або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді (ч. 6).

За змістом ч. 3 ст. 138 Закону України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній до 28 березня 2015 року), та ч. 3 ст. 141 Закону України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла на час прийняття постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 8 вересня 2016 року № 1515-УПІ). з урахуванням норм рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 №4-рп/2016. щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Як Закон України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням норм рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, так і Закон України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів», на норми якого посилається відповідач у своєму рішенні № 29 від 26.06.2017, містять IX розділ «Забезпечення суддів».

За приписами ст.ст. 133-134 Закону України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, щомісячне суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Крім того, положеннями ст.ст. 135-136 Закону України від 02.06.2016 № 402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (дата набрання чинності 30.09.2016), суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

При призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання вказана сума матеріальної допомоги на оздоровлення не була включена до довідки, на підставі якої позивачеві призначено та перераховано пенсію, та, відповідно, не врахована відповідачем.

Частиною 1 статті 1 Закону України "Про оплату праці" (Закон № 108) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 2 цього Закону, структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналогічні положення містяться і в підпункті 2.2.2 пункту 2 Інструкції по статистиці заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року № 5, де вказано, що у склад фонду додаткової заробітної плати входять премії та винагороди, в тому числі за вислугу років, які мають систематичний характер, а відповідно підпункту 2.3.3 пункту 2 цієї інструкції матеріальна допомога, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом) входить до складу фонду оплати праці.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення входила до системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 статті 66 вказаного Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Зокрема, матеріальна допомога на оздоровлення, на яку нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, включається до складу заробітної плати для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судцям у відставці та враховується при обчисленні розміру його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Наведена правова позиція була висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2012 року, 14, 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно), прийнятих в порядку перегляду судового рішення з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, які в силу ст. 2442 КАС України є обов'язковими для всіх судів України. .

Верховний Суд України в постановах від 20 лютого 2012 року, 14 травня 2013 року та 28 травня 2013 року (справи №№ 21-430а11, 21-125а13, 21-97а13 відповідно) зазначив, що отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 «Про затвердження Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України» із наступними змінами, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 р. за № 200/14891, затверджено Порядок подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України (далі - Порядок).

Додатком № 2 до Порядку встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається, крім відомостей про судову винагороду, інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Згідно довідці територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-50/344 від 23.06.2017 (додаток 2 до Порядку) - заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці за вересень 2016 року склала 25858,33 грн., у тому числі: оклад - 14500 грн.; надбавка за вислугу років 70% - 10150 грн.; інші виплати, які нараховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання - 1208,33 грн., а саме: 1/12 від розміру допомоги на оздоровлення 14500,00 грн.

Згідно довідці територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-50/345 від 23.06.2017 (Додаток 2 до Порядку) - заробітна плата, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці за грудень 2016 року склала 28533,33 грн., у тому числі: оклад - 16000 грн.; надбавка за вислугу років 70% - 11200 грн.; інші виплати, які нараховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання - 1333,33 грн., а саме: 1/12 від розміру допомоги на оздоровлення 16000,00 грн.

Отже, відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги на оздоровлення полягає у виплаті грошових коштів. При цьому, виплата сум грошової допомоги на оздоровлення здійснювалась позивачу систематично та включена в оподатковуваний дохід. Бухгалтерією ТУ ДСА у Харківській області матеріальну допомогу на оздоровлення віднесено до фонду оплати праці, що є складовою заробітної плати, про що свідчать довідки ТУ ДСА України у Харківській області.

З довідок про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017 вбачається, що матеріальна допомога на оздоровлення має систематичний характер, й виплата передбачена спеціальним Законом, яким регулюється забезпечення суддів, і вона виплачується всім суддям, які використовують право на відпустку, тобто, матеріальна допомога на оздоровлення належить до інших заохочувальних і компенсаційних виплат, а відповідно входить до структури заробітної плати, а за нормами ч. 3 ст.141 Закону України від 7 липня 2010 року J^Г^ 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням норм Рішення Конституційного Суду України від 8 червня 2016 року №4-рп/2016, у відсотковому відношенні саме до заробітної плати, а не тільки до суддівської винагороди, передбачено визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з допомоги на оздоровлення нараховувався та був сплачений збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, то незалежно від того, що вона не є складовою суддівської винагороди, допомога на оздоровлення повинна враховуватися при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, висновок відповідача про те, що допомога на оздоровлення в складі суддівської винагороди статтею 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена, та не враховуються при обчисленні розміру його щомісячного довічного грошового утримання, є порушенням правил застосування норм права, оскільки у даному випадку підлягають застосуванню спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - стаття 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та стаття 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення, з якої сплачено страхові внески, є неправомірною.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Згідно положень частини першої статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що допомога на оздоровлення в складі суддівської винагороди статтею 135 Закону України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» не передбачена, та не враховуються при обчисленні розміру його щомісячного довічного грошового утримання, а відтак ОСОБА_1 на підставі чинного законодавства не має права на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, оскільки, як вже вказувалося вище, предметом спору, переданого на вирішення суду, є правомірність рішення відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням інших виплат, на які нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отже, розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача відповідачем визначено без врахування матеріальної допомоги на оздоровлення, який виплачується судді в зв'язку з виходом у щорічну оплачувану відпустку відповідно до ст. 134 Закону України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», за нормами якого позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, так і до ст. 136 Закону України від 02.06.2016 № 1402-УІІ1 «Про судоустрій і статус суддів», на який посилається відповідач у своєму рішенні № 24 від 04.07.2017.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином. відповідач, відмовляючи позивачу в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та здійсненні доплат щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно його заяв та довідок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017, діяв не на підставі та не в спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів». Законом України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів» (набрання чинності 30.09.2016), Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП «Про пенсійне забезпечення». Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З 01 грудня 2016 року змінився розмір мінімальної заробітної плати в України, розмір прожиткового мінімуму та розмір грошового утримання працюючого судді, що є підставою для перерахунку призначеного позивачу щомісячного довічного грошового утримання відповідно до закону.

Враховуючи, що з 01 грудня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати було збільшено до 1600 грн., що призвело до збільшення розміру складових винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з цієї дати відповідач повинен був провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача.

Щодо строку звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом, суд зазначає таке.

Згідно ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Оскільки про порушення своїх прав на отримання щомісячного довічного грошового утримання у встановленому законодавством розмірі позивач дізнався з довідок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017, та про порушення своїх прав на проведення перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у встановленому законодавством розмірі позивач дізнався з рішення Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 29 від 26.06.2017 р., адміністративний позов подано з дотриманням шестимісячного строку, встановленого ч. 2 ст. 99 КАС України.

У зв'язку з чим є наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій та зобов'язання Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 90 % з включенням суми матеріальної допомоги, починаючи з моменту призначення довічного грошового утримання - з 01.10.2016. виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді - 25858,33 грн., а з 01 грудня 2016 року, виходячи із розміру заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді 28533,33 грн., - на підставі довідок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017, без обмеження граничного розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

На підставі викладеного вище підлягає скасуванню рішення Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 24 від 04.06.2017 р., яким позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає за необхідне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області № 24 від 04.07.2017 року, яким позивачу було відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до порушення прав позивача.

Відтак, з огляду на вищевказане, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справив їх сукупності, суд вважає, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивачу є протиправними, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ч.1ст. 94 КАС України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 640 грн..

Керуючись ст.ст.19, 22, 46 Конституції України, ст. ст. 2, 7-9, 11, 17, 18, 99, 104, 105, 158-163, 170 КАС України, Законом України від 7 липня 2010 р. № 2453-УІ «Про судоустрій і статус суддів», Законом України від 02.06.2016 № 1402-УІІІ «Про судоустрій і статус суддів», Законом України від 5 листопада 1991 року № 1788-ХП «Про пенсійне забезпечення». Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суд

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови у проведенні перерахунку призначеного ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до його заробітної плати, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017, на підставі поданої позивачем заяви від 04.07.2017.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 04.07.2017 року № 24 щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з включенням до його заробітної плати, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, суми матеріальної допомоги на оздоровлення, на підставі довідок територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017 та № 04-50/345 від 23.06.2017.

Зобов'язати Ізюмське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перерахунок у бік збільшення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із збереженням 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з включенням суми 1/12 від розміру матеріальної допомоги на оздоровлення до його заробітної плати, яка враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, починаючи з 01 жовтня 2016 року на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/344 від 23.06.2017 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, та починаючи з 01 грудня 2016 року на підставі довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області № 04-50/345 від 23.06.2017 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, і здійснити відповідні виплати з врахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути з Ізюмського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Барвінківський районний суд Харківської області протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М.Андросов