Справа № 826/1500/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-01-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

19 січня 2017 року № 826/1500/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Данилишина В.М. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Асоціація «Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, треті особи без самостійних вимог: Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтотрест» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго-КТЗ», про визнання протиправним та скасування наказу № 1534 від 25 листопада 2015 року.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Асоціація «Підприємств з сертифікації та оцінки відповідності» звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України та просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 25.11.2015 № 1534 «Про призначення органів із сертифікації в державній системі сертифікації.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушуються норми чинного законодавства, а саме: дозволено здійснення діяльності як визначеним органам сертифікації, так і підприємствам, подані документи яких не відповідають нормам чинного законодавства, що є підставою для скасування оскаржуваного наказу.

Міністерство економічного розвитку і торгівлі (далі - Міністерство) із позовом не погоджується з підстав, що викладені в письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, а відповідач просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Судом на підставі ч. 4 ст. 122 КАС України ухвалено про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

В силу ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

Міністерством економічного розвитку і торгівлі України в особі Міністра Абромавичуса А. 25 листопада 2015 року видано наказ № 1534 «Про призначення органів із сертифікації в державній системі сертифікації» згідно з яким, відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 10.05.1993 № 46-93 «Про стандартизацію і сертифікацію» та з метою виконання вимог ДСТУ 3411:2004 «Система сертифікації УкрСЕРПО. Вимоги до органів сертифікації продукції та порядок їх призначення і надання повноважень на діяльність у системі», наказано:

1) Призначити на виконання робіт із сертифікації продукції в державній системі сертифікації Товариство з обмеженою відповідальністю «Укравтотрест» за реєстраційним номером UA.P.199, крім схем (моделей) із сертифікацією систем управління та атестації виробництва.

2) Призначити на виконання робіт із сертифікації продукції в державній системі сертифікації товариство з обмеженою відповідальністю «АГРО-КТЗ» за реєстраційним номером UA.P.200, крім схем (моделей) із сертифікацією систем управління та атестації виробництва.

3) Контроль за виконанням наказу покладено на заступника Міністра Нефьодова М.Є.

Вважаючи, що даний наказ є протиправним та прийнятим відповідачем із порушенням чинного законодавства, позивач звернувся до суду із позовом про визнання його протиправним та скасування.

Позивач зазначає, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу не дотримано вимог чинного законодавства, а саме ДСТУ 3411:2004 «Система сертифікації УкрСЕРПО. Вимоги до органів сертифікації продукції та порядок їх призначення і надання повноважень на діяльність у системі» та призначено органами сертифікації підприємства, які не мають досвіду у сфері сертифікації, подані документи яких також не відповідають чинному законодавству. Вказані обставини несуть загрозу національній безпеці України, сприяють постачанню на ринок виробником (постачальником) небезпечної продукції, направлені на створення нерівних конкурентних умов серед призначених органів сертифікації та порушують їх права.

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи, з урахуванням пояснень позивача, заперечень відповідача, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому та об'єктивному досліджені доказів дійшов до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади утворення та організації діяльності органів виконавчої влади врегульовано Законом України «Про центральні органи виконавчої влади».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Організація, повноваження і порядок діяльності міністерств, інших центральних органів виконавчої влади визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення «Про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 459 (далі - Положення), Міністерство економічного розвитку і торгівлі (далі - Міністерство) є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, державну промислову політику, державну інвестиційну політику, державну зовнішньоекономічну політику, державну політику у сфері технічного регулювання, стандартизації, метрології та метрологічної діяльності.

П. 2 Положення передбачено, що Міністерство у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Під час прийняття оскаржуваного наказу Міністерство керувалося Декретом Кабінету Міністрів України від 10.05.1993 № 46-93 «Про стандартизацію і сертифікацію» (далі - Декрет), яким визначено правові та економічні основи систем стандартизації та сертифікації, встановлено організаційні форми їх функціонування на території України.

Згідно з ч.1 ст. 14 Декрету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання:

визначає основні принципи, структуру та правила державної системи сертифікації;

затверджує перелік продукції, що підлягає обов'язковій сертифікації, та визначає терміни її запровадження;

встановлює вимоги до призначених органів з сертифікації в державні системі сертифікації (далі - призначений орган);

встановлює правила визнання сертифікатів відповідності інших держав;

здійснює інші повноваження. Визначені законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Декрету центральний орган виконавчої влади, що реалізує політику у сфері технічного регулювання, зокрема, призначає органи із сертифікації, акредитовані національним органом України з акредитації, а у разі якщо національний орган України з акредитації не здійснює акредитацію стосовно відповідних видів діяльності із сертифікації, - національним органом з акредитації іншої держави.

Під час прийняття оскаржуваного наказу Міністерство, окрім Декрету, також керувалося вимогами ДСТУ 3411:2004 «Система сертифікації УкрСЕРПО. Вимоги до органів сертифікації продукції та порядок їх призначення і надання повноважень на діяльність у системі», розробленими Державним підприємством «Український державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» та Державним підприємством «Український науково-дослідний та навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості», затвердженим наказом Державний комітет України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 10.09.2004 № 196.

Позивачем вірно зазначено, що вимоги ДСТУ 3411:2004 дійсно передбачають призначення органу сертифікації за умови, якщо він, зокрема, має досвід сертифікації продукції, закріпленої за ним, не менше трьох років.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про стандартизацію» від 05.06.2004 № 1315-VII який установлює правові та організаційні засади стандартизації в Україні і спрямований на забезпечення формування та реалізації державної політики у відповідній сфері, - національні стандарти та кодекси усталеної практики застосовуються на добровільній основі, кріп випадків, якщо обов'язковість їх застосування встановлена нормативно-правовими актами.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти висновку, що Міністерство самостійно встановлює вимоги для призначення органів із сертифікації в державній системі сертифікації. Основні вимоги до органів із сертифікації, які передбачені ДСТУ 3411:2004 носять рекомендаційний характер, а тому посилання позивача на порушення відповідачем вказаних вимог є безпідставним та не відповідає дійсності.

Не знайшло також підтвердження посилання позивача на те, що третіми особами подано неповні пакети документів для призначення органами із сертифікації.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Укравтотест» 30.01.2015 за вх. № 07/7253-15 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-КТЗ» 20.04.2015 за вх. № 07/26713-15 та додатковий лист від 15.10.2015 вх. № 07/65964-15 подано заявки з повним комплектом документів для призначення їх органами із сертифікації дорожніх транспортних засобів в державні системі сертифікації відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 15-1 Декрету.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 25.11.2015 № 1534 «Про призначення органів із сертифікації в державній системі сертифікації видано на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а відтак позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Окрім того, відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дії чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Підставами для визнання протиправним та скасування рішення суб'єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

При цьому, обов'язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Таким чином, обставину щодо фактичного порушення суб'єктом владних повноважень - відповідачем його прав, свобод чи інтересів має довести позивач належними і допустимими доказами.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано доказів, які б свідчили, що прийняття оскаржуваного наказу порушує його права та інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Так, позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 17, 69-71, 94, 160-165, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда

Судді І.А. Качур

В.М. Данилишин