Справа № 414/1221/17
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Ковальов В.М.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року справа № 414/1221/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Ястребової Л.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Кремінського районного суду Луганської області від 08 серпня 2017 р. у справі № 414/1221/17 (головуючий І інстанції Ковальов В.М.) за позовом ОСОБА_2 до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Кремінського районного суду Луганської області із адміністративним позовом до Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області, в якому просив, визнати неправомірним та скасувати рішення № 2 від 06.03.2017 року відповідача щодо відмови про призначення пенсії на пільгових умовах; зобов'язати відповідача зарахувати у пільговий стаж за Списком № 1 позивачу період праці з 01.07.1983 року по 18.04.1991 року на шахті Максимівська (7 років 9 місяців 18 днів), зарахувати у загальний стаж позивача періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 05.07.1993 року по 01.01.2000 року (6 років 5 місяців 26 днів) та з 16.05.2005 року по 20.06.2007 року (2 роки 1 місяць 4 дні), зарахувати у загальний стаж позивача період навчання в міському професійному училищі ВТУ № 61 міста Стаханова з 01.09.1978 року по 16.04.1980 року (1 рік 7 місяців 16 днів) та розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), стягнути з відповідача витрати по справі (а.с.2-4).

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 08 серпня 2017 року позовні вимоги задоволено частково. Суд першої інстанції визнав неправомірним та скасував рішення Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області № 2 від 06 березня 2017 року у відмові в призначенні ОСОБА_2 пенсії за віком на пільгових умовах; зобов'язав Рубіжанське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Луганської області розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до діючого законодавства України. В іншій частині вимог відмовив у зв'язку з їх не обґрунтованістю (а.с.73-75).

Відповідач, не погодившись з постановою суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позову відмовити повністю (а.с.78-83).

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії у повній мірі викладено, які саме періоди взяті управлінням до загального стажу роботи позивача та які періоди не зараховані до загального стажу з посиланням на норми чинного законодавства. Апелянт вважає помилковим твердження суду про відсутність намагання відповідача у сприянні позивачу отримати необхідні додаткові документи, оскільки у пенсійній справі містяться всі необхідні документи для прийняття законного рішення, а саме довідка № 925 від 01.04.2016 року підтверджує, що за період з 1998 року п 2004 року та з 2006 року по 2016 рік інформація сплати страхових внесків у реєстрі відсутня. Довідка № 129/17-1/НОМЕР_1 від 23.05.2007 року ДПІ м. Ялти підтверджує, що за період з 05.10.2005 року по 23.05.2007 року дані про підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відсутні. За вимогами статті 56 Закону № 1788-XII, підставою для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності до загального трудового стажу є сплата страхових внесків, а не факт реєстрації у якості приватного підприємства. Апелянт зазначає, що період роботи з 01.07.1983 року по 18.04.1991 року на шахті «Максимівська» не зараховано до пільгового стажу та не прийнято до уваги надані довідки про пільгову роботу, оскільки для зарахування періоду праці позивача на шахті «Максимівська» необхідно дотриматись вимог п. «а» статті 13 Закону № 1788-XII, Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (далі - Порядок № 637), Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 10.11.2006 N 18-1 (далі - Порядок № 18-1), що можливо лише за умови наявності у позивача необхідного загального стажу. Отже, оскільки у позивача відсутній необхідний загальний стаж , розгляд питання про наявність у позивача пільгового стажу є передчасним та не може вплинути на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Також, апелянта зазначає, що спірне рішення було прийнято на підставі постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 08.02.2017 року по справі № 414/1864/16-а, яка в даний час оскаржується в касаційному порядку, а тому скасування рішення апеляційного суду тягне за собою втрату юридичної сили рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, що може виплинути на рішення суду в зазначеній справі.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до відповідача з заявою від 30.03.2016 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Управління Пенсійного фонду в Крамінському районі Луганської області рішенням № 12 від 14.04.2016 року відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_2 через відсутність необхідного загального та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. В обґрунтування зазначено, що позивачем було надано для призначення пенсії довідки про пільговий характер роботи, видані ДП "Луганськвугілля", так як згідно заяви ОСОБА_2 трудова книжка втрачена в результаті проведення на території Луганської області антитерористичної операції. ДП "Луганськвугілля" на підставі наказу від 03.08.2006 року № 422 Міністерства вугільної промисловості є зберігачем архівних документів шахти "Максимівська", а не правонаступником прав та обов'язків підприємства. У даному випадку зарахувати період пільгової роботи за Списком № 1 неможливо. Підтвердження періодів роботи, що зараховуються, до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється Комісією Головного управління з питань підтвердження стажу роботи лише у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Документи про ліквідацію шахт без визначення правонаступника (наказ про ліквідацію шахти, довідка з Єдиного державного реєстру з відомостями про припинення юридичної особи) не надані. Відповідно до листа ГУ ПФУ в Луганській області від 06.02.2015 року № 620/02-10 в м. Стаханові, де територіально знаходиться архів, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно наданих документів загальний стаж роботи ОСОБА_2 складає 11 років 1 місяць 3 дні. До загального стажу роботи ОСОБА_2 не зараховано період з 05.07.1993 року по 01.01.2000 року, оскільки відповідно до листа ГУ ПФУ в Луганській області від 04.02.2015 року № 553/03-1, неможливо підтвердити факт реєстрації ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця, оскільки підвідомче управління розташоване на території не підконтрольній українській владі. Крім того, зазначено, що управління не має можливості зарахувати до загального стажу роботи період навчання, згідно атестату № 8993, так як є виправлення в даті строку закінчення навчання (а.с.8-10).

Позивачем вказане рішення оскаржено в судовому порядку.

Постановою Кремінського районного суду Луганської області від 19 грудня 2016 року у справі № 414/1864/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено за необґрунтованістю (а.с.31-35).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі № 414/1864/16-а скасовано Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 19грудня 2016 року у справі № 414/1864/16-а та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Суд скасував рішення Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області № 12 від 14.04.2016 року; зобов'язав Управління Пенсійного фонду України в Кремінському районі Луганської області розглянути заяву ОСОБА_2 щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах у відповідності до необхідного за законодавством пакету документів з урахуванням вимог діючого законодавства України. В решті позовних вимог відмовив (а.с.37-42).

Управління Пенсійного фонду в Крамінському районі Луганської області на виконання постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі № 414/1864/16-а розглянуто повторно заяву позивача від 30.03.2016 року та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.03.2017 року № 2, яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_2 через відсутність необхідного загального та пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відмова обґрунтована тим, що загальний стаж позивача складає 11 років 1 місяць 3 дні. До загального стажу не зараховано період зайнятості підприємницькою діяльністю з 05.07.1993 року по 01.01.2000 року та з 16.05.2005 року по 20.06.2007 року, оскільки відповідно до листа ГУ ПФУ в Луганській області від 04.02.2015 року № 553/03-1, неможливо підтвердити факт реєстрації ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця, підвідомче управління розташоване на території не підконтрольній українській владі. Також, управління не має можливості зарахувати до загального стажу роботи період навчання, згідно атестату № 8993, так як є виправлення в даті строку закінчення навчання. Позивачем було надано для призначення пенсії довідки про пільговий характер роботи, видані ДП "Луганськвугілля", так як згідно заяви ОСОБА_2 трудова книжка втрачена в результаті проведення на території Луганської області антитерористичної операції. ДП "Луганськвугілля" на підставі наказу від 03.08.2006 року № 422 Міністерства вугільної промисловості є зберігачем архівних документів шахти "Максимівська", а не правонаступником прав та обов'язків підприємства. У даному випадку зарахувати період пільгової роботи за Списком № 1 неможливо. Підтвердження періодів роботи, що зараховуються, до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється Комісією Головного управління з питань підтвердження стажу роботи лише у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника. Документи про ліквідацію шахт без визначення правонаступника (наказ про ліквідацію шахти, довідка з Єдиного державного реєстру з відомостями про припинення юридичної особи) не надані. Відповідно до листа ГУ ПФУ в Луганській області від 06.02.2015 року № 620/02-10 в м. Стаханові, де територіально знаходиться архів, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с.11-14).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено пільговий стаж роботи повний робочий день у вказаний період.

Колегія суддів з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Відповідно до п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 100 Закону № 1788-ХІІ, особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 1788-ХІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону № 1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Відмовляючи у призначенні пенсії ОСОБА_2, пенсійний орган виходив з того, що у позивача відсутній необхідний загальний та пільговий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно зарахування до стажу періоду навчання, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Також, згідно абз.3 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Відповідно до статті 38 Закону № 103/98, час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Отже, законодавством передбачено зарахування періоду навчання до страхового стажу роботи.

Згідно атестату Технічного училища № 61 м. Стаханова Ворошиловградської області Державного комітету Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті № 8993 від 25 липня 1980 року, позивач навчався в період з 01.09.1978 року по 16.04.1980 року (а.с.30).

Отже, документально підтверджено навчання позивача в період з 01.09.1978 року по 16.04.1980 року (1 рік 7 місяців 16 днів) в училищі, що дає йому право на зарахування цього періоду роботи до страхового стажу.

Колегія суддів не приймає посилання на наявність виправлення в даті строку закінчення навчання, що не дає можливості зарахувати цей період до страхового стажу, оскільки зазначене є лише припущенням відповідача, яке належними та допустимими доказами не підтверджено. Крім того, законодавство не передбачає відмову у зарахування усього періоду навчання у разі наявності виправлення у дані початку або закінчення навчання.

Стосовно зарахування у загальний стаж позивача періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 05.07.1993 року по 01.01.2000 року (6 років 5 місяців 26 днів) та з 16.05.2005 року по 20.06.2007 року (2 роки 1 місяць 4 дні), колегія суддів зазначає наступне.

З визначенням статті 1 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 803-XII, в редакції, чинній у 1993-2000 роках) зайнятість - це діяльність громадян, пов'язана із задоволенням особистих та суспільних потреб і така, що, як правило, приносить їм доход у грошовій або іншій формі.

Згідно з положеннями пункту «б» частини 3 цієї ж правової норми Закону № 803-XII в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві.

У спірні періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності діяла Інструкція про порядок сплати і обліку страхових та інших внесків підприємств, установ, організацій і громадян до Пенсійного фонду України, яка затверджена постановою правління Пенсійного фонду України від 26 березня 1992 року № 2-1 (далі - Інструкція № 2-1) згідно якої, обов'язкові страхові внески працюючих громадян до ПФУ встановлені в розмірі 1% заробітної плати. За громадян, працюючих у окремих осіб за угоди, наймач сплачує внески за тими ж нормами, як і підприємства. Всі підприємства, а також громадяни, які займаються підприємницькою діяльністю, і особи, що наймають окремих громадян за угодами, зобов'язані зареєструватись як платники внесків в органах ПФУ у містах і районах.

Окрім цього, за правилами частини 1, пункту «а» частини 2 статті 56, частини 1 статті 66 Закону № 1788-XII (який діяв у спірні періоди трудової діяльності позивача) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в'язнів за умови сплати страхових внесків. У заробіток для обчислення пенсій включається всі види оплати праці, на які за діючими правилами нараховуються страхові внески, крім виплат одноразового характеру, не обумовлених діючою системою оплати праці (компенсація за невикористану відпустку, вихідна допомога та інші), перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Аналогічне визначення поняття «страховий стаж» міститься і в абз.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, а саме: страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З вказаного вбачається, що для зарахування періоду роботи до страхового стажу необхідною та обов'язковою умовою є сплата страхових внесків за вказаний період.

Наведене кореспондується положенням ч.2 ст.24 Закону №1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

У відповідності до пункту «б» частини 1 статті 3 Закону № 1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до Порядку № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Аналізуючи наведені норми законодавства, колегії суддів дійшла до висновку, що чинним законодавством чітко визначено умови зарахування при обрахунку пенсії періодів трудової діяльності підприємця, а саме: сплата страхових внесків, що підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків. При цьому, до страхового стажу включаються тільки ті місяці, за які сплачені страхові внески, надання спеціальних торгових патентів, свідоцтв про сплату єдиного податку, патентів про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, довідок про сплату страхових внесків на підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності передбачено лише для фізичних осіб, які перебували на спрощеній системі оподаткування.

Відповідно до довідки Стахановського міського управління юстиції Луганської області головного управління юстиції у Луганській області від 23.09.2013 року № 153, позивач був зареєстрований у виконавчому комітеті Стахановської міської ради, як фізична особа-підприємець з 05.07.1993 року по 01.01.2000 року (а.с.22).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 28.03.2016 року щодо позивача, позивач зареєстрований фізичною особою-підприємцем 16.05.2005 року, 11.04.2007 року внесено рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності та 20.06.2007 року проведено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності (а.с.23-25).

Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 04.02.2015 року, позивач, як суб'єкт підприємницької діяльності перебував на облік в УПФУ в м. Стаханові з 09.07.1993 року по 01.03.2000 року, страхові внески сплачені за 1994-1996 роки та січень-вересень 2007 року. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції надати документи, які підтверджували період здійснення підприємницької діяльності до 01.07.2000 року не має можливості (а.с.29).

Колегія суддів зазначає, що оскільки довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 04.02.2015 року підтверджено сплату позивачем, як суб'єктом підприємницької діяльності, страхових внесків в період 1994-1996 роки та січень-вересень 1997 року, зазначений період підлягає зарахуванню до страхового стажу (3 роки 8 місяців).

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які б підтверджували, що позивач в період з 05.07.1993 року по 31.12.1993 року, з 01.10.1997 року по 01.01.2000 року та з 16.05.2005 року по 20.06.2007 року, будучи приватним підприємцем, сплачувала страхові внески.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що акт перевірки податкового органу, яким підтверджено відсутність заборгованості перед бюджетом зі сплати обов'язкових платежів та податків, на який посилається позивач, не є доказом сплати страхових внесків у спірний період, оскільки як вбачається з наведеного вище, доказом такої сплати є квитанції або довідка про сплату внесків затвердженого зразка.

Крім того, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги зазначив, що відповідно до Указу Президента України "Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб'єктів малого підприємства" №727/98 від 03.07.1998 року та Декрету КМУ "Про прибутковий податок з громадян" сума коштів, що спрямовується до Пенсійного фонду у вигляді частини ставки єдиного або фіксованого податків зараховується в рахунок сплати страхових внесків за відповідні періоди.

Таким чином, твердження позивача про необхідність зарахування до страхового стажу зазначені періоди не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки на даний час відсутні відомості про сплату страхових внесків у спірний період.

Колегія суддів зазначає, що позивач має право на зарахування вказаного періоду роботи у разі підтвердження сплати страхових внесків у спірний період

Стосовно зарахування періоду роботи позивача з 01.07.1983 року по 18.04.1991 року на шахті Максимівська (7 років 9 місяців 18 днів) у пільговий стаж за Списком № 1, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Професія позивача, на яких він працював у спірні періоди, відносяться до Списку № 1 чинному на період роботи позивача, що не заперечується відповідачем.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку.

Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, зазначеним Порядком передбачено підтвердження спеціального трудового стажу уточнюючою довідкою, а у разі неможливості підтвердження стажу такою довідкою та розміщення підприємства на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб.

Довідкою ДП «Луганськвугілля» № 121 від 01.07.2015 року підтверджено, що позивач працював повний робочий день на шахті Максимівська по видобутку вугілля у період з 01.07.1983 року по 25.08.1983 року та виконував гірничі роботи учнем горноробочого підземного, що передбачено Списком № 1, у період з 25.08.1983 року по 05.10.1983 року горнорочим підземним, що передбачено Списком № 1, з 05.10.1983 року по 03.11.1983 року учнем горно робочого очисного забою підземного, що передбачено Списком № 1 (а.с.15).

Довідкою ДП «Луганськвугілля» № 121 (2) від 01.07.2015 року підтверджено, що позивач працював повний робочий день на шахті Максимівська по видобутку вугілля у період з 03.11.1983 року по 24.04.1985 року та виконував гірничі роботи горноробочого очисного забою підземного, що передбачено Списком № 1, з 24.04.1985 року по 01.08.1985 року забійником на відбійних молотках підземний, що передбачено Списком № 1, з 01.08.1985 року по 01.07.1988 року горноробочим очисного забою підземного, що передбачено Списком № 1 (а.с.16).

Довідкою ДП «Луганськвугілля» № 121 (3) від 01.07.2015 року підтверджено, що позивач працював повний робочий день на шахті Максимівська по видобутку вугілля у період з 01.07.1988 року по 10.10.1989 року майстром - підривником підземнимого, що передбачено Списком № 1, з 10.10.1989 року по 17.01.1990 року горноробочим підземним, що передбачено Списком № 1, з 017.01.1990 року по 18.04.1991 року стволовий підземний, що передбачено Списком № 1 (а.с.17).

Довідками ДП «Луганськвугілля» про заробітну плату для обчислення пенсії та додатку до довідки про заробіток, підтверджено отримання позивач заробітної плати та перерахування сум страхових внесків (а.с.18-20).

Таким чином, відповідний стаж роботи позивача на посадах передбачених Списком № 1 підтверджено уточнюючими довідками підприємства.

Вищезазначене свідчить, що позивачем надано усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження пільгового стажу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для припинення виплати пенсії на пільгових умовах є неможливість проведення перевірки достовірності документів щодо підтвердження пільгового характеру роботи позивача, колегія суддів з цих підстав зазначає наступне.

За положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено право відповідача на проведення перевірки. Згідно до п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 07.07.2014 р. № 13-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Колегія суддів зазначає, що за вимогами чинного законодавства, неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці. Підстав вважати наведені в довідці відомості недостовірними, відповідачем не наведено.

Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України» від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30 жовтня 2014 року тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений період роботи позивача належним чином підтверджений та підлягає зарахуванню до пільгового стажу.

Також, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач в своєму рішенні посилався, як на доказ на документи, які не були визначені в установчій частині рішення, а рішення не містить законодавчі підстави їх неврахування, відсутнє намагання сприяти в отриманні позивачу необхідних додаткових документів.

При цьому колегія суддів зазначає, що при оцінці попереднього рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії апеляційний суд дійшов до тотожного висновку у постанові Донецького апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2017 року у справі № 414/1864/16-а, зазначивши, що спірне рішення неможливо проаналізувати на відповідність вимогам законодавця та зобов'язав відповідача розглянути заяву позивача щодо призначення йому пенсії на пільгових умовах у відповідності до необхідного за законодавством пакету документів з урахуванням вимог діючого законодавства України. Разом з цим, за результатами повторного розгляду відповідачем не було вчинено жодних додаткових дій, що підтверджується спірним рішенням та апеляційною скаргою.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, з метою повного відновлення порушеного права позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення позовних вимог з зобов'язанням відповідача розглянути заяву позивача про призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до діючого законодавства України, з зарахуванням у пільговий стаж за Списком № 1 періоду роботи з 01.07.1983 року по 18.04.1991 року на шахті Максимівська, у загальний стаж період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1994 року по 30.09.1997 року включно, та період навчання в міському професійному училищі ВТУ № 61 міста Стаханова з 01.09.1978 року по 16.04.1980 року.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм законодавства, якими регулюються спірні відносини, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції частково невірно вирішив справу в зв'язку з порушенням норм матеріального закону, внаслідок чого постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.195 ч.1, ст.196, ст.198 ч.1 п.3, ст.201 ч.1 п. 4, ст.205 ч.2, ст. 207, ст. 212, ст. 254 ч.5 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області - задовольнити частково.

Постанову Кремінського районного суду Луганської області від 08 серпня 2017 р. у справі № 414/1221/17 - скасувати.

Абзац третій резолютивної частини постанови Кремінського районного суду Луганської області від 08 серпня 2017 року викласти в наступній редакції: «Зобов'язати Рубіжанського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області розглянути заяву ОСОБА_2 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до діючого законодавства України, з зарахуванням у загальний стаж період зайняття підприємницькою діяльністю з 01.01.1994 року по 30.09.1997 року включно, та період навчання в міському професійному училищі ВТУ № 61 міста Стаханова з 01.09.1978 року по 16.04.1980 року, та зарахування у пільговий стаж за Списком № 1 періоду роботи з 01.07.1983 року по 18.04.1991 року на шахті Максимівська».

В іншій частині постанову Кремінського районного суду Луганської області від 08 серпня 2017 року у справі № 414/1221/17 - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили.

Головуючий суддя: Л.В. Ястребова

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць