Справа № 817/310/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Зозуля Д.П.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"21" вересня 2017 р. Справа № 817/310/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Баліцької Т.М.,

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до Головного управління ДФС України у Рівненській області, третя особа: ПАТ "УКРСИББАНК", про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 000024132 від 03.02.2017 року та податкового повідомлення-рішення № від 03.02.2017 року.

Ухвалою суду від 13.04.2017 року залучено до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічне акціонерне товариство "УКРСИББАНК".

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ОСОБА_4 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та проведення засідання в режимі відеоконференції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 13.11.2007 року між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним інноваційним банком "УКРСИББАНК" укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до якого, банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті в сумі 40 000,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту 202 000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язувався прийняти, належним чином використовувати і повернути кредитні кошти та сплатити плату за кредит(а.с.26-30).

Так, в період з 23.12.2016 року по 29.12.2016 року ГУ ДФС у Рівненській області проводилася документальна позапланова невиїзна перевірка щодо отримання доходу у вигляді додаткового блага громадянкою ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, про що складено відповідний акт перевірки № 00192/1312-1302/НОМЕР_1 від 06.01.2017 року (а.с.5-11).

Висновками акта перевірки № 00192/1312-1302/НОМЕР_1 від 06.01.2017 року встановлено порушення позивачем:

- пп.14.1.47 п.14.1 ст.14, абз."д" пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 84 213,61 грн.

- п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме донараховано військовий збір за 2015 рік у сумі 6 361,70 грн.

На підставі вказаного акта перевірки, ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб, в сумі 105 267,01 грн., з них за основним платежем: у розмірі 84 213,61 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 21 053,40 грн.(а.с.13).

Також, на підставі вказаного акта перевірки, ГУ ДФС у Рівненській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 03.02.2017 року про збільшення суми грошового зобов'язання зі сплати військового збору, в сумі 7 952,13грн., з них за основним платежем: у розмірі 6 361,70 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1590,43грн.(а.с.12).

В обґрунтування заперечень ГУ ДФС у Рівненській області зазначило, що згідно із відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб, встановлено що в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року фізична особа - платник податку ОСОБА_4 отримала дохід в сумі 424 113,07 грн. за ознакою доходу "126" - дохід у вигляді додаткового блага (а.с.56).

З огляду на це, відповідачем надіслано запит до ПАТ "УКРСИББАНК" №3144/17-12-13-01 від 09.06.2016 року про надання відповідної інформації (а.с.52-53).

Так, листом № 11-42/24885 від 04.07.2016 року ПАТ "УКРСИББАНК" підтвердило інформацію про суми виплачених доходів ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_1), що у 2015 році у повному обсязі відображено у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) фізичним особам і сум утриманого податку (форми № 1 ДФ) за ознакою доходу "126". Крім того, в листі міститься інформація про те, що банком виконано всі функції податкового агента відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.54-55).

Судом встановлено, що ПАТ "УКРСИББАНК" вручив позивачу повідомленням про анулювання боргу вих.№ 31-3-06/95 від 12.05.2015 року та проінформував про те, що банком прийнято рішення анулювання кредитної заборгованості, що станом на 12.05.2015 року становить 38 001,95 доларів США, а саме:

- суми основного боргу (кредиту) 20 598,15 доларів США, що складає 424 113,07 грн. по курсу НБУ станом на 12.05.2015 року;

- суми процентів 17 403,80 доларів США, що складає 358 341,84 грн. по курсу НБУ станом на 12.05.2015 року. Штрафні санкції у сумі 1 572,72 грн.(а.с.67).

Колегія суддів звертає увагу що вказане повідомлення про анулювання боргу вручене ОСОБА_4 12.05.2015 року особисто, про що поставлено підпис (а.с.67).

Зазначеним повідомленням про анулювання боргу проінформовано позивача про необхідність вчинити дії передбачені пп."д" 164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, оскільки анульована сума заборгованості за основним платежем є доходом, отриманим як додаткове благо, та потрібно самостійно сплатити податок на доходи фізичних осіб з такого доходу та відобразити його у річній податковій декларації, а також сплатити військовий збір відповідно до п.16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Відмовляючи в задоволення позовних вимог суд першої інстанції не погодився з позицією висловленою позивачем щодо протиправності дій ГУ ДФС у Рівненській області та прийнятті податкових повідомлень-рішень.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 № 254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 79.1. статті 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки (пункт 79.2 статті 79 ПК України).

У відповідності до пункту 78.4 статті 78 ПК України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. Допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно пункту 81.1 статті 81 ПК України, посадові особи мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд зазначає, що дії по проведенню перевірок є частиною процесу реалізації податковим органом повноважень, наданих йому чинним законодавством.

Результатом реалізації цих повноважень є винесення у відповідній формі рішення, яке породжує юридичні наслідки для платника податків. Отже, виключно результат реалізації повноваження податкового органу (а саме - рішення контролюючого органу), а не процес реалізації його повноважень (як то, дії по проведенню перевірки) може бути об'єктом судового оскарження. А дотримання контролюючим органом вимог актів законодавства щодо порядку та способу проведення перевірки входить до предмету доказування при розгляді спору про правомірність рішення контролюючого органу.

Встановлено, що перевірка позивача фактично проведена, її результати оформлені у вигляді Акта перевірки та, як наслідок, винесено податкове повідомлення-рішення.

Щодо визначення податкового зобов'язання з доходу фізичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України від 16.01.2003 №435-IV (далі іменується - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За правилами статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" від 07.12.2000 № 2121-III (далі іменується - Закон України № 2121-III), банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (стаття 605 ЦК України).

За приписами підпункту 14.1.47. пункту 14.1 статті 14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 163.1. статті 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України. Об'єктом оподаткування нерезидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід з джерела його походження в Україні; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

До доходів взагалі та додаткових благ, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Тобто, основною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формах.

Відповідно до пункту 164.1. статті 164 ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Відтак сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, є доходом особи як додаткове благо та яке підлягає оподаткуванню.

Відсотки за користування кредитом та пеня (штраф) нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням, не є доходом платника податків та додатковим благом в розумінні ПК, який підлягає оподаткуванню згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК, оскільки їх нарахування є засобом забезпечення виконання договірних зобов'язань, нараховані суми не отримувались боржником в грошовій формі. Вони не є складовою основної суми боргу (тілом кредиту), тому вона не може включатися до загальномісячного (річного) доходу.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта, що відповідач не наділений повноваженнями щодо проведення перевірок, оскільки відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно даних прощеної (анульованої) суми заборгованості: тіло кредиту становить 20598,15 доларів США, що складає 424 113,07 грн. по курсу НБУ станом на 12.05.2015 року, сума процентів становить 17 403,80 доларів США, що складає 358 341,84 грн. по курсу НБУ станом на 12.05.2015 року, штрафні санкції у сумі 1 572,72 грн.(а.с.67).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність визначення податковим органом податкового зобов'язання з податку доходів фізичних осіб з прощеної (анульованої) суми заборгованості (тіло кредиту), оскільки сума заборгованості є доходом позивача, отриманим як додаткове благо.

Факт наявності такої заборгованості підтверджено матеріалами справи.

Так, відповідно до пункту 1.6 договору про надання споживчого кредиту №0

від 13.11.2007 року сторони погодили наступну наступну черговість погашення грошових зобов'язань Позичальника за цим договором, а саме:

1) простроченої комісії (якщо буде мати місце прострочення);

2) строкові комісії;

3) прострочені проценти (якщо буде мати місце прострочення);

4) строкові проценти;

5) прострочена сума основного боргу (якщо буде мати місце прострочення);

6) строкова сума основного боргу;

7) штрафні санкції за Договором.

Колегія суддів звертає увагу, що у відповідності до п.1.7 Договору, у випадку переказу/перерахування грошових коштів на погашення будь-яких грошових зобов'язань Позичальника за цим Договором з порушенням вищевказаної у п.1.6 Договору черговості, Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких зобов"язань, відповідно до викладеної в п.1.6 Договору черговості шляхом відповідних бухгалтерських проводок.

Оскільки позивач погодилася із вказаною черговістю погашення грошових зобов'язань, тому колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта, що основна сума боргу нею була погашена в 2009 році, так як Банк вправі самостійно перерозподілити кошти, що надійшли в рахунок погашення таких зобов'язань, відповідно до викладеної в п.1.6 Договору черговості шляхом відповідних бухгалтерських проводок.

Відповідно до ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "07" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "21" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_4 АДРЕСА_1

3 - представнику позивача: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

4- відповідачу: Головне управління ДФС України у Рівненській області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

5-третій особі: ПАТ "УКРСИББАНК" - вул.Андріївська, 2/12,м. Київ,04070,