Справа № 810/390/13-а
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2017 року № 810/390/13-а

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій,

в с т а н о в и в:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Тетіївської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області про скасування рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2013 по справі №810/390/13-а - адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013, Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2013 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29.03.2017 Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16.04.2013 та Ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 10.09.2013 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції, судом касаційної інстанції зазначено, що у ході розгляду справи, з урахуванням того, що, як встановлено судами, РРО, із застосуванням якого підприємцем під час перевірки було видано чек на суму 199,99 грн., було зареєстровано та опломбовано у встановленому порядку 29 травня 2008 року, та з огляду на те, що МДПІ стверджує про відсутність торгового патенту під час перевірки, обставини щодо дотримання позивачем умов проведення діяльності у сфері роздрібної торгівлі нафтопродуктами, за яких дозволено проводити розрахункові операції без застосування РРО, як такі, що підлягають оцінці у сукупності з іншими доказам, що свідчать про наявність/відсутність встановленого контролюючим органом порушення підприємцем порядку здійснення розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу, та які відповідно до ст. 138 Кодексу адміністративного судочинства України входять до предмету доказування при розгляді цього адміністративного позову, судом не встановлені та не перевірені.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року прийнято адміністративну справу №810/390/13-а до провадження та призначено справу до судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у справі є Тетіївська міжрайонна державна податкова інспекція Київської області.

Однак, станом на теперішній час вищевказаний податковий орган є реорганізованим, у зв'язку з наступним.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" від 04.11.2015 №892 Кабінетом Міністрів України постановлено реорганізувати деякі територіальні органи Державної фіскальної служби шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної фіскальної служби. Так, зокрема, було реорганізовано Тетіївську міжрайонну державну податкову інспекцію Київської області шляхом її приєднання до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області.

Відповідно до ст. 55 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку про доцільність заміни відповідача - Тетіївської міжрайонної державної податкової інспекції Київської області на Білоцерківську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Київській області.

Крім того, відповідно до наданої суду копії свідоцтва про шлюб № НОМЕР_1, позивач - ОСОБА_1 змінила прізвище на ОСОБА_1.

В судове засідання, сторони повідомлені належним чином про дату, час та місце його проведення, не з'явились. Від представника позивача до суду надійшло клопотання, в якому просить суд подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Згідно із частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Судом встановлено, що для розгляду і вирішення даної справи відсутня потреба у заслуховуванні свідків чи експертів, також немає інших перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, зазначених у статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, тому суд вирішив розгляд справи проводити в порядку письмового провадження на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Досліджуючи вказані судом касаційної інстанції обставини, судом встановлено наступне.

Позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець 01.06.2007 Тетіївською районною державною адміністрацією Київської області, має право на здійснення підприємницької діяльності у сферах роздрібної торгівлі нафтопродуктами, що підтверджується наявним в матеріалах справи торговим патентом, виданим Тетіївською МДПІ, дійсним з 5 вересня 2007 р. по 31 серпня 2008 р.

22 квітня 2008 р. працівниками ДПА у Київській області проведено перевірку АГЗС, що розташована за адресою АДРЕСА_1, щодо контролю за здійсненням розрахункових операцій у сфері готівкового та безготівкового обігу суб'єктами підприємницької діяльності, за результатами якої складено акт №6 від 22.04.2008. Цей акт надісланий до Тетіївської МДПІ для розгляду та прийняття рішення згідно з чинним законодавством.

Відповідно до Акта перевірки під час контрольного заходу працівниками податкового органу зафіксовано наступні порушення: п.1,2 ст.3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та ст.3, ст.7 Закону України від 23.03.1996 №98/96-ВР "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності".

На підставі Акта перевірки відповідачем за порушення п.1,2 ст.3, п.1 ст.17 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.05.2008, яким стосовно позивача застосовано фінансові санкції в розмірі 24849,95 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному порядку. Рішенням ДПА в Київській області від 26.06.2008 залишено без змін рішення від 14.05.2008 №, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись із нарахованими штрафними санкціями та вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Як встановлено судом, 19 вересня 2007 р. між позивачем та ТОВ "Гепард" укладено договір поставки №ЛТА/ГП/09-07, предметом якого є поставка та передача через мережу АГЗП у власність покупцю газ пропан-бутан належної якості, що відповідає державним стандартам в кількості, визначеній відповідно до накладних. які є невід'ємними частинами цього договору протягом строку цього договору. Строк дії цього договору складає 1 рік з дати набрання ним чинності.

Реєстратор розрахункових операцій був уведений в експлуатацію позивачем 29.05.2008, що підтверджується довідкою про опломбування реєстратора розрахункових операцій від 29.05.2008 та актом введення його в експлуатацію №69 від 29.05.2008.

Судом досліджено акт від 03.01.2012, згідно яким позивачем проведено вилучення та утилізацію первинних документів позивача з 01.06.2007 по 31.12.2008 включно у зв'язку з терміном їх зберігання три роки.

Згідно з наявною в матеріалах справи пояснювальною запискою позивача від 14.05.2008 відпуск газу здійснювався ним тільки по безготівкових картках ТОВ "Гепард", що зафіксовано в касових чеках "Гепарду". Відпуск газу за готівку взагалі не здійснювався. Перевіряючими не було здійснено контрольної заправки газом.

Також судом досліджено спеціальний торговий патент Серія НОМЕР_2 від 05.09.2007 на роздрібну торгівлю нафтопродуктами та встановлено, що він відповідає нормам чинного законодавства. Даний патент має всі заповнені реквізити, з відповідним строком дії. Крім того, сторонами не заперечується той факт, що даний патент був в наявності при проведенні перевірки та перебував на належному місці.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами спору, суд виходить із наступного.

Правові засади застосування РРО у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР (далі - Закон № 265/95-ВР).

Статтею 1 цього Закону у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, визначено коло суб'єктів господарювання, які повинні застосовувати РРО при здійсненні розрахункових операцій у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, до яких віднесено, зокрема фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб'єкти підприємницької діяльності, суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Визначення "розрахункової операції" наведено у ст. 2 зазначеного Закону, а саме: розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Картки багаторазового використання при здійсненні операцій не можуть використовуватися лише як акт приймання-передачі, оскільки право власності на товар (пальне) може виникнути лише у разі передачі пального. Факт переходу права власності від позивача до контрагентів підтверджується поверненням картки продавцеві. Відсутність картки позбавляє права на отримання пального.

Відповідно до Закону № 265/95-ВР касовий чек є розрахунковим документом, який підтверджує факт продажу товару.

Єдиний порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів, проведення обліково-розрахункових операцій, який застосовується на підприємствах та організаціях України, які займаються нафтопродуктозабезпеченням, встановлений "Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і в організаціях України", затвердженою наказом Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту України, Державного комітету по стандартизації, метрології та сертифікації України, Державного комітету статистики України від 02 квітня 1998 року № 81/38/101/235/122 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07 жовтня 1999 року за № 685/3978.

Вимоги цієї Інструкції є обов'язковими для підприємств, установ та організацій всіх галузей народного господарства і всіх форм власності, а також для громадян - суб'єктів підприємницької діяльності, що займаються придбанням, транспортуванням, зберіганням та реалізацією нафти і нафтопродуктів на території України.

Пункт 4.1.7.18 зобов'язує зазначених суб'єктів при проведенні розрахунків із споживачами за нафтопродукти, які реалізуються через АЗС, застосовувати лише спеціалізовані електронні контрольно-касові апарати, що внесені до Державного реєстру електронних контрольно-касових апаратів і комп'ютерних систем України для сфери застосування на АЗС, в повному складі технічних засобів, зазначеному в реєстрі.

Відповідно до п. 4.1.7.28 вказаної Інструкції заправка за платіжними електронними картками відображається у змінному звіті АЗС (додаток 25).

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 265/95-ВР вимоги щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених постановою КМ України від 18 лютого 2002 року № 199, уповноважено Державну комісію з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом встановлювати додаткові, порівняно із встановленими зазначеною постановою, вимоги щодо реалізації фіскальних функцій спеціалізованими реєстраторами для конкретних сфер застосування (у разі необхідності).

Протокольним рішенням Державної комісії з питань впровадження електронних систем і засобів контролю та управління товарним і грошовим обігом від 27 червня 2002 року № 13 затверджені "Технічні вимоги до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для автозаправних станцій". Пунктом 15 цих Технічних вимог встановлено, що в режимі реєстрації відпускання пального ЕККА повинен забезпечувати у єдиному нерозривному технологічному процесі : управління відпусканням пального; реєстрацію об'єму /в літрах/ та вартості /у гривнях/ відпущеного пального кожного найменування окремо за готівкою та кожною безготівковою формами оплати; відображення на індикаторі оператора стану кожного роздавального крана паливно-роздавальної колонки, а також для кожної замовленої дози - поточної інформації про об'єм відпущеного пального у літрах через цей роздавальний кран; дебетування платіжних карток; друкування платіжних чеків установленої форми, які додатково містять номери паливно-роздавальних колонок, через які здійснювалося відпускання пального, об'єм у літрах і вартість у гривнях фактично відпущеного пального. При попередній оплаті оплата пального, яка проводиться перед початком його відпускання друкування чека повинно здійснюватися до початку відпускання пального, при оплаті за фактично відпущене пальне - після закінчення його відпускання встановлення роздавального крана в паливно-роздавальну колонку пункт 16 Технічних вимог.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що операції по відпуску палива в пунктах продажу, в тому числі попередньо оплаченого, повинні проводитися через РРО, який відповідає спеціально встановленим вимогам щодо конструкції, забезпечує реєстрацію відпускання пального та виключає можливість останньої без фіксації фіскальним блоком інформації про об'єм відпущеного пального та його вартості.

Водночас, ст. 9 Закону № 265/95-ВР передбачено виняток із правила, коли РРО та розрахункові книжки не застосовуються, зокрема, при продажу товарів (наданні послуг) суб'єктами підприємницької діяльності - фізичними особами, оподаткування доходів яких від такої діяльності здійснюється за фіксованим розміром податку шляхом придбання патенту відповідно до законодавства з питань оподаткування прибутковим податком з громадян, якщо такі суб'єкти не здійснюють продаж підакцизних товарів (крім пива на розлив) (п. 5).

Пунктом 2 Постанови Верховної Ради від 12 вересня 1996 року № 365/96-ВР "Про перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір" передбачено, що перелік товарів (продукції), на які встановлюється акцизний збір, визначається і обмежується переліком підакцизних товарів, які ввійшли до вказаних у цьому пункті законів. Відповідно до цих законів скраплений газ до переліку акцизних товарів не відноситься.

Як передбачено ч. 1 та ч. 2 ст. 3 Закону України "Про патентування деяких видів підприємницької діяльності" від 23 березня 1996 року № 98/96-ВР, патентуванню підлягає торговельна діяльність, яка здійснюється суб'єктами підприємницької діяльності або їх структурними (відокремленими) підрозділами у пунктах продажу товарів. Під торговельною діяльністю розуміють роздрібну та оптову торгівлю, діяльність у торговельно-виробничій сфері (громадське харчування) за готівкові кошти, інші готівкові платіжні засоби та з використанням кредитних карток.

Частиною 6 ст. 3 цього Закону передбачено, що пільговий торговий патент видається суб'єктам підприємницької діяльності або їх структурним (відокремленим) підрозділам, які здійснюють торговельну діяльність виключно з використанням таких видів товарів вітчизняного виробництва, як, зокрема, вугілля, вугільні брикети, паливо пічне побутове, гас освітлювальний і газ скраплений, торф паливний кусковий, торф'яні брикети і дрова для продажу населенню.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону № 98/96-ВР торговий патент повинен бути розміщений: на фронтальній вітрині магазину, а у разі її відсутності - біля касового апарату; на фронтальній вітрині малої архітектурної форми; на табличці - для автомагазинів, розвозок та інших видів пересувної торговельної мережі, а також для лотків, прилавків та інших видів торгових точок, відкритих у відведених для торговельної діяльності; у пунктах обміну іноземної валюти; у приміщеннях для надання послуг у сфері грального бізнесу та надання побутових послуг.

За порушення порядку використання торгового патенту, передбаченого наведеним приписом Закону, суб'єкти підприємницької діяльності сплачують штраф у розмірі вартості торгового патенту за один календарний місяць (абзац 3 ч. 1 ст. 8 цього Закону).

Як встановлено судом, позивач здійснював безготівкову реалізацію скріпленого газу на автозаправній станції, розрахунки за який здійснювався за старт-картками через РОS- термінами із роздрукуванням інформаційних чеків у відповідності до умов договору поставки №ЛТА/ГП/09-07 від 19 вересня 2007 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Гепард».

Також судом досліджено спеціальний торговий патент Серія НОМЕР_2 від 05.09.2007 на роздрібну торгівлю нафтопродуктами та встановлено, що він повністю відповідає нормам чинного законодавства, має в наявності усі реквізити, оформлений належним чином, встановлений строк дії даного патенту. Крім того, суд зауважує, що сторонами не заперечується той факт, що даний патент був в наявності при проведенні перевірки та був розміщений в належному місці.

Таким чином, суд приходить до висновку, що недотримання відповідачем, встановлених податковим законодавством потягнуло за собою встановлення недостовірних фактів порушення позивачем норм податкового законодавства, які стали підставою для винесення спірного рішення.

Зі статті 19 Конституції України слідує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем при проведенні перевірки позивача не дотримано підстав, меж повноважень, та способу дій, що передбачені йому законодавство, у зв'язку із чим, на підставі необгрунтованих висновків, ним винесено протиправне та незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що була чинна на момент звернення позивача із позовом до суду), якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 11, 14, 70, 71, 72, 94, 128, 159-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Скасувати рішення № від 14.05.2008 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 24849,95 грн., видане Тетіївською міжрайонною державною податковою інспекцією Київської області.

3. Стягнути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Василенко Г.Ю.