Справа № 530/1331/15-а
Суддя: Гончар Л.Я.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року місто Київ К/800/1737/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі:

Головуючої: Гончар Л.Я.,

Суддів: Черпіцької Л.Т., Смоковича М.І.

При секретарі: Ловецкій Т.

За участю представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області на постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2015 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області, в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах неправомірними та зобов?язати відповідача вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовано тим, що він працював на роботі з особливо важкими умовами праці а саме на посаді камінщика (муляра), пільговий стаж становить понад 15 років, тому має право на пільгову пенсію з 56 років на підставі п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». При зверненні до відповідача із заявою про нарахування такої пенсії позивачу було відмовлено з тих підстав, що відсутні уточнюючі довідки про періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, професію або посаду, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи, а також у зв'язку з тим, що професія камінщика не передбачена Списком № 2 (чинного на період роботи позивача на вказаній роботі), як така, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Постановою Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.11.2015 року позов задоволено частково: визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах - неправомірними; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області призначити позивачу пільгову пенсію згідно Списку № 2, зарахувавши до пільгового стажу роботу камінщиком /муляром/ в періоди вказані у трудовій книжці: з 02.07.1975 по 01.01.1976 року; з 01.04.1976 по 02.09.1976 року; з 18.11.1976 року по 10.05.1977 року; з 15.06.1977 року по 17.04.1978 року; з 25.05.1980 року по 20.08.1990 року; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області призначити і виплатити ОСОБА_3 пільгову пенсію з дня звернення - з 01.06.2014 року. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.12.2015 року постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 04.11.2015 року в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області призначити ОСОБА_3 пільгову пенсію з дня звернення - з 01.06.2014 року - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області призначити ОСОБА_3 пільгову пенсію з дня звернення - 25.05.2014 року. В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області просило скасувати рішення судів попередніх інстанцій та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування касаційної скарги крім іншого, відповідач вказує на відсутність у списках виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільговому розмірі затверджених постановою Ради Міністрів СРСР № 1173, що були чинними на період роботи позивача, такої роботи/професії як «каменщик», з огляду на що підстави для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах відсутні.

Заслухавши доповідь судді Вищого адміністративного суду України стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом касаційної інстанції, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що позивач звернувся до Управління ПФУ із заявою про призначення йому пільгової пенсії відповідно до пункту «б» статті 13, пункту «б» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки має необхідний пільговий стаж на роботах, що дає право на призначення пенсії за списком № 2 виробництв, цехів, професій і посад, робота в яких дає право на державну пенсію, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22 серпня 1956 року та постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року.

Рішеннями відповідача від 04.06.2014 року та від 22.07.2015 року позивачу відмовлено у задоволенні заяв про призначення пенсії, мотивуючи це відсутністю пільгового стажу роботи, підтвердженого у встановленому законом порядку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності відмови органу Пенсійного фонду України у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції що рішення Управління Пенсійного фонду України в Зінківському районі Полтавської області про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_3 на пільгових умовах є протиправним. Водночас, не погодившись з висновком суду в частині визначення дати, з якої позивачу необхідно провести призначення та виплату пенсії, ухвалив в цій частині нове рішення.

Колегія суддів, виходячи з меж касаційного перегляду, встановлених статтею 220 Кодексу адміністративного судочинства України, погоджується із позицією судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, проте вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці,- за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до статті 100 Закону № 1788-ХІІ особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13, 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Управлінням Пенсійного фонду України в Зінківському районі Полтавської області відмовлено у призначенні позивачу на пільгових умовах з підстав відсутності у позивача пільгового стажу роботи, підтвердженого у встановленому законом порядку.

Крім того, встановлено, що позивач позбавлений можливості надати уточнюючі довідки про наявний стаж та характер виконуваної роботи у зв'язку з ліквідацією підприємства на яких працював позивач та відсутністю архіву.

Водночас, відповідно до записів у трудовій книжці, ОСОБА_3 працював:

· з 02.07.1975 року по 01.01.1976 року - ПМК-281 - камінщик 3 розряду;

· з 04.01.1976 року по 02.09.1976 року - ПМК-293 - камінщик 3 розряду;

· з 18.11.1976 року по 10.05.1977 року - ПМК-293 - камінщик 3 розряду;

· з 15.06.1977 року по 17.04.1978 року - Полтавське СУ ОПС - камінщик 3 розряду;

· з 25.05.1980 року по 20.08.1990 року - ПМК-293 - камінщик 3 розряду;

· з 10.09.1990 року по 0.04.1991 року - Зеньківське ремонтно-транспорте підприємство - слюсар 2 розряду;

· з 16.04.1991 року по 12.11.1993 року - Зеньківський консервний завод - камінщик 4 розряду

· з 24.11.1993 по 08.10.1994 року - Будівельно-монтажне управління - камінщик 3 розряду;

· 05.10.2004 року по 21.10.2004 року - ПМК-7 Будівельно-монтажна фірма «Укргазпромбуд» - муляр 4 розряду.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, являється трудова книжка. Цій нормі відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Пунктом 18 цього Порядку передбачено, що при відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, трудовий стаж встановлюється на основі показань не менше двох свідків, які знали заявника по спільній роботі на одному підприємстві або в одній системі і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджують роботу заявника.

Судом першої інстанції в якості свідків було допитано ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які підтвердили роботу позивача у будівельній бригаді камінчиком/муляром/ 3 розряду в період з 1975 року по 1990 рік з деякими перервами пов'язаними з реорганізацією підприємств.

Стосовно доводів касаційної скарги з приводу відсутності у списках виробництв, цехів, професій і посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і у пільговому розмірі затверджених постановою Ради Міністрів СРСР № 1173, що були чинними на період роботи позивача, такої роботи/професії як «каменщик», колегія суддів вважає необхідним зазначити наступне.

Так, у спірний період роботи позивача був чинним Список № 2, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, а також Список № 2 затверджений Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року.

Посада камінщика/муляра/ вперше внесена до Списку № 2 Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10 (позиція 2290000а-12680).

Враховуючи викладене, відсутність професії камінщика /муляра/ у Списку № 2, який затверджено Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року, не є безумовною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії на пільгових умовах, враховуючи те, що ОСОБА_3 працював камінщиком /муляром/ (відповідно до записів в трудовій книжці) до 2004 року і його професія внесена до Списку № 2 в 1991 році, а до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до списків.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій стосовно того, що позивач має право на пенсію на пільгових умовах відповідно до «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Доводи касаційної скарги висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Правова оцінка встановлених обставин справи судами першої та апеляційної інстанцій дана вірно, порушень норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень судами не допущено.

Відповідно до частини першої статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 167, 220, 221, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Зіньківському районі Полтавської області - залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року та постанову Зіньківського районного суду Полтавської області від 04 листопада 2015 року, в частині, залишеній без змін постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22 грудня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, передбаченому статтями 235-239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: