Справа № 805/2117/17-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Геращенко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року справа №805/2117/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., Арабей Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 805/2117/17-а за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності щодо нездійснення нарахування суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та зобов'язання провести нарахування та перерахунок суддівської винагороди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності щодо нездійснення нарахування суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік»; зобов'язання провести нарахування та перерахунок суддівської винагороди виходячи з розрахунку посадового окладу у розмірі 32000 грн. починаючи з 01 січня 2017 року; сплату суму різниці виплаченого та підлягаючого сплаті розміру суддівської винагороди (а.с.3-8).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнана неправомірною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області щодо нездійснення нарахування ОСОБА_4 суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Зобов'язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області провести нарахування та виплату з 01.01.2017 року суддівської винагороди ОСОБА_4 як судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області виходячи з розрахунку посадового окладу у розмірі 32000 грн. за відрахуванням проведених раніше виплат.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу в якій посилається на порушення норм матеріального права. Зазначає, що відповідно п. 3 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1174-VІІІ від 06.12.2016 року, який набув чинності 01.01.2017 року, мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до Законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується в розмірі 1600грн. Також зазначив, що Конституційним Судом України не приймалось рішення щодо визнання неконституційним Закону України від 06.12.2016 року № 1774 -VIII в частині застосування мінімальної заробітної плати в розмірі 1600 гривень як розрахункової величини для визначення посадових окладів. Звертає увагу на приписи ст. 51 Бюджетного кодексу України, за яким керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах. Таким чином, вважає, що при нарахуванні та виплаті позивачу суддівської винагороди ТУДСА України в Донецькій області діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України. Просив скасувати постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року, та прийняти нове рішення яким відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог (а.с.53-57).

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, звернулася із клопотанням про розгляд справи у їх відсутність. За приписами п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи колегією суддів здійснюється в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_4 Указом Президента України від 03 лютого 2010 року № 99/2010 призначена на посаду судді Приморського районного суду Донецької області строком на п'ять років. Наказом Приморського районного суду м.Маріуполь Донецької області № 16 від 01.03.2010 року вирішено вважати ОСОБА_4 такою, що приступила до виконання обов'язків судді з 01 березня 2010 року (а.с.16).

Відповідно до довідки про доходи судді ОСОБА_4 з січня 2017 року здійснюється нарахування суддівської винагороди із розрахунку розміру посадового окладу - 16000 грн. (а.с.43)

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що на час розгляду даної справи позивач не проходила кваліфікаційного оцінювання на предмет підтвердження здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді чи відповідності займаній посаді судді, якого призначено на посаду строком на п'ять років або обрано суддею безстроково до набрання чинності Законом України від 02.06.2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», що передбачено пп. 4 п. 16-1 Перехідних положень Конституції України, п. 22 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів». Дана обставина не спростована позивачем по справі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 7 частини 1 статті 7 Бюджетного кодексу України визначено принцип збалансованості Державного бюджету України.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення статті 95 Конституції України, зазначив, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов'язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами та територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України.

Відповідно до правової позиції Конституційного суду України, викладеної в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законом соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною 1 статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Частиною 2 статті 130 Конституції України визначено, що розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначено положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Відповідно до частини 1 статі 135 Закону № 1402 суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 1 частини 3 статті 135 Закону № 1402, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Водночас абзацом 1 статті 22 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402 обумовлено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Натомість пунктом 23 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1402 визначено, що до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 рік, № № 41- 45, стаття 529; 2015 рік, № № 18 - 20, стаття 132 із наступними змінами).

Так, згідно з частиною 3 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі - Закон № 2453) посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

В розрізі здійсненого аналізу норм чинного законодавства, чітко вбачається, що посадовий оклад судді, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання визначається відповідно до розміру визначено частиною 3 статті 133 Закону № 2453.

Колегія суддів зазначає, ОСОБА_4 призначена на посаду до набрання чинності Законом № 1402 та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), що у своїй сукупності є підставою обрахунку її посадового окладу з огляду на розмір визначений частиною 3 статті 133 Закону № 2453.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року встановлено, що у 2017 році розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня становить 3200 гривень.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн.

В даному випадку доцільним є врахування листа Державної судової адміністрації України № 11-2306/17 від 20 березня 2010 року у якому зазначено, що пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

До аналогічного правового висновку приходить і колегія суддів, оскільки положення абзацу другого пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону про внесення змін слід тлумачити так, що ним встановлено розмір мінімальної заробітної плати, а не розмір «розрахункової величини». Це положення не змінює частину третю статті 133 Закону про судоустрій 2010 у частині визначення саме мінімальної заробітної плати як величини, на основі якої обчислюється суддівська винагорода. У зв'язку із цим відсутні ознаки невідповідності цього положення частині другій статті 130 Конституції України.

Відтак, суд першої повинен був взяти до уваги, що позивач призначена на посаду судді Приморського районного суду Донецької області до набрання чинності Законом № 1402 та не проходила кваліфікаційного оцінювання на підтвердження відповідності займаній посаді (здатності здійснювати правосуддя у відповідному суді), що у своїй сукупності є підставою обрахунку її посадового окладу з огляду на розмір, визначений частиною третьою статті 133 Закону № 2453.

Підсумовуючи викладене, судова колегія дійшла висновку, що у квітні 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання, відповідно до штатних розписів встановлено посадові оклади у розмірі 16000 грн.

Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає, що права апелянта ніяким чином не порушені, а відповідно і підстав для задоволення вимог апеляційної скарги на разі немає.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Враховуючи наведені обставини та здійснений аналіз норм чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області при виплаті ОСОБА_4 суддівської винагороди діяло на підставі, в межах і спосіб передбачені Конституцією України та Законами України, оскільки з січня 2017 року суддям місцевих загальних судів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання відповідно до штатних розписів встановлено посадові оклади у розмірі 16000 грн.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, апеляційний адміністративний суд вважає, що постанова суду першої інстанції прийнята при не вірному застосуванні норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, тому вбачає підстави для скасування постанови.

На підставі викладеного, керуючись статтями: 9, 11, 41, 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року у справі № 805/2117/17-а - задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 липня 2017 року за позовом ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності щодо нездійснення нарахування суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та зобов'язання провести нарахування та перерахунок суддівської винагороди - скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Донецькій області про визнання неправомірною бездіяльності щодо нездійснення нарахування суддівської винагороди виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, визначеної Законом України «Про державний бюджет України на 2017 рік» та зобов'язання провести нарахування і перерахунок суддівської винагороди - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Т.Г. Арабей

Г.М. Міронова