Справа № 487/2940/17
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р. Справа № 487/2940/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Агєєва Л.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючогосудді -Семенюк Г.В.
судді - Потапчук В.О.
судді - Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні Одеського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області на Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області про визнання рішень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області щодо відмови у призначенні ОСОБА_4 пенсії за віком на пільгових умовах та скасовано рішення управління від 06.12.2016 р. №100/1 щодо відмови в зарахуванні періоду з 22.08.1992 р. по 09.04.2001 р. на посаді пресувальника виробів з пластмаси у АТВТ фірма «Аура» у зв'язку з відсутністю проведення атестації робочих місць за умовами праці. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області зарахувати ОСОБА_4 до спеціального стажу для призначення та виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 період його роботи на посаді пресувальника виробів з пластмаси у АТВТ «Аура» з 22.08.1992 року по 09.04.2001 року. Зобов'язано Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області нарахувати та виплачувати ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з врахуванням пільгового стажу роботи з 22.08.1992 року по 09.04.2001 року довічно, починаючи з дати її призначення та з врахуванням існуючої заборгованості. В іншій частині вимог відмовлено.

Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області не погодившись з постановою суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції від 30 червня 2017 року по справі № 487/2940/17 та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Крім того, відповідач зазначає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне:

Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2016 року рішенням Управління Пенсійного фону України в Заводському районі м. Миколаєва № 100/1 ОСОБА_4 відмовлено у призначенні пенсії, оскільки для зарахування до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком №2 періодів роботи заявника на посаді пресувальника виробів із пластмаси за період роботи з 02.09.1991 року по 09.04.2001 рік підстав немає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що суд першої інстанції виходив з того, що рішення управління від 06.12.2016 р. №100/1 щодо відмови ОСОБА_4 в зарахуванні періоду з 22.08.1992 р. по 09.04.2001 р. на посаді пресувальника виробів з пластмаси у АТВТ фірма «Аура» у зв'язку з відсутністю проведення атестації робочих місць за умовами праці є неправомірним, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Колегія суддів частково погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно зі ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення», особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених чинним раніше законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених законодавством, що діяло раніше.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, с трудова книжка. За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників», затвердженого наказом Мінпраці від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У пункті 4.2 цього «Порядку», зазначено, що застосування списків проводиться за результатами атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Обов'язок проведення атестації робочих місць законодавством покладено на керівників підприємств, а тому у випадку її не проведення або неякісного проведення призводить до позбавлення громадян їхнього конституційного права на соціальний захист, і зокрема, на пенсійне забезпечення за віком на пільгових умовах, що є неправомірним.

Відповідно до ч.1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до позиції Верховного суду України викладеній в постанові від 16 вересня 2014 року № 21-307а14 своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Якщо чергова атестація була проведена з порушенням передбачених пунктом 4 Порядку проведення атестації строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу за результатами попередньої атестації.

Отже, колегія суддів вважає, що своєчасно не проведена атестація підприємства, на якому працювала позивач не може звузити її право на отримання пільгової пенсії.

Аналогічної позиції дотримується Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 30.01.2014 року по справі № К/9991/22904/12.

Як вбачається з листа начальника відділу АТВ «Фірма «Аура» за вих.№041 від 28.03.2017 року копії матеріалів проведення атестації робочих місць надати не має можливості.

Відповідно до повідомлення начальника відділу кадрів АТВТ «Фірма Аура» за вих. №0230/1 від 15.12.2016 р. в період з 1992 року по 2001 рік на АТВТ «Аура» по механічному цеху №6 за спеціальністю пресувальник виробів з пластмаси, атестація робочого місця не проводилась.

Однак, будь-які причини, з яких атестація не була проведена, не є підставою для відмови у зарахуванні стажу позивачеві.

Тобто, при призначенні пенсії ОСОБА_4 застосуванню підлягають Списки, чинні з 22.08.1992 по 09.04.2001 - періоди його роботи на посаді пресувальника виробів із пластмаси фірми «Аура».

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказаний період роботи повинен бути зарахований ОСОБА_4 до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, затвердженим постановок Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

Разом з тим, відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20 травня 2013 року, резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції помилково не зазначив про відсутність правових підстав для зобов'язання відповідача довічно виплачувати перераховану пенсію, оскільки позовні вимоги про зобов'язання відповідача вчинити дії на майбутнє, є передчасними, адже на час розгляду апеляційним судом справи права позивача в цій частині вимог не були порушені, а тому вони задоволенню не підлягають.

Крім того, згідно ч.2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому колегія суддів зауважує, що у відповідності до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод і інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Зазначені положення кореспондуються з нормами ст. 162 КАС України, які визначають повноваження суду при вирішенні справи по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Як вбачається з приписів частин 2, 3 ст. 99 КАС України строк звернення до суду, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, для вирішення питання про правильність застосування судом першої інстанції строку звернення до суду з захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з'ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Отже, враховуючи дату звернення позивача до суду з адміністративним позовом, шестимісячний строк на звернення до суду з позовом, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з 30.11.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, постанову суду першої інстанції необхідно змінити, зазначивши у п. 4 резолютивної частини про необхідність зобов'язання Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з врахуванням пільгового стажу роботи з 22.08.1992 року по 09.04.2001 року, починаючи з 30.11.2016 року.

Згідно зі ст. ст. 198 ч. 1 п. 2, 201 ч. 1 п. 1 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити постанову суду, якщо суд першої інстанції правильно по суті вирішив справу, але з помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст.ст. 184, 185, 198, 201, 205, 254 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, - задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2017 року по справі № 487/2940/17, змінити зазначивши п. 4 її резолютивної частини у наступній редакції: „зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з врахуванням пільгового стажу роботи з 22.08.1992 року по 09.04.2001 року, починаючи з 30.11.2016 року".

В решті Постанову Заводського районного суду м. Миколаєва від 30 червня 2017 року по справі № 487/2940/17, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючийсуддя Г.В. Семенюк
суддя В.О. Потапчук
суддя Л.П. Шеметенко