Справа № 607/9038/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9052/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Обрізка І.М., Носа С.П.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «РУНА-ІНКАРМ» на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2017 року про задоволення клопотання про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Тернопільської міської ради та товариства з обмеженою відповідальністю «РУНА-ІНКАРМ» про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення Тернопільської міської ради від 19.08.2016р за № 7/11/131 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 0,1174 га за адресою вул. 15 квітня, 2 е ТОВ «РУНА-ІНКАРМ» в оренду на десять років для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово-побутові приміщення.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2017 року клопотання задоволено в частині забезпечення адміністративного позову шляхом встановлення заборони уповноваженим особам Тернопільської міської ради вносити в порядок денний сесії Тернопільської міської ради питання про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :05:008:0049 за адресою вул. 15 квітня, 2 е ТОВ «РУНА-ІНКАМ» в оренду на десять років для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово-побутові приміщення; заборони уповноваженим особам Тернопільської міської ради затверджувати проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :05:008:0049 за адресою вул. 15 квітня, 2 е ТОВ «РУНА-ІНКАМ» в оренду на десять років для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово-побутові приміщення;

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, ТОВ «РУНА-ІНКАМ» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, саме шляхом встановлення заборони уповноваженим особам Тернопільської міської ради вносити в порядок денний сесії Тернопільської міської ради питання про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :05:008:0049 за адресою вул. 15 квітня, 2 е ТОВ «РУНА-ІНКАМ» в оренду на десять років для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово-побутові приміщення

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 117 КАС України, визначено, що суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.117 КАС України, суд у порядку забезпечення адміністративного позову може відповідною ухвалою зупинити дію рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються.

Разом з тим, ч.4 зазначеної статті передбачено, що адміністративний позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до вимог ст. 117 КАС України підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. При цьому інститут забезпечення адміністративного позову згідно ст.ст. 3, 117 КАС України повинен відповідати завданню адміністративного судочинства забезпечувати захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових, чи службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Проте, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може у майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Як встановлено судом апеляційної інстанції позивач в обґрунтування клопотання про забезпечення адміністративного позову зазначив, що до набрання законної сили рішення у справі за даним адміністративним позовом існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, а тому, позивач просить, заборонити вчиняти наступні дії: вносити в порядок денний сесії Тернопільської міської ради питання про затвердження проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :05:008:0049 за адресою вул. 15 квітня, 2 е ТОВ «РУНА-ІНКАМ» в оренду на десять років для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово-побутові приміщення; затверджувати проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :05:008:0049 за адресою вул. 15 квітня, 2 е ТОВ «РУНА-ІНКАМ» в оренду на десять років для будівництва та обслуговування незавершеної будівлі торгового закладу з реконструкцією під торгово-побутові приміщення; надавати відповідні дозвільні документи (містобудівні умови та обмеження) щодо будівництва та/або реконструкції на земельній ділянці кадастровий номер :05:008:0049 за адресою вул. 15 квітня, 2 е ТОВ «РУНА-ІНКАМ».

Відповідно до частини 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008 року Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ судам необхідно враховувати, що згідно з частинами третьою та четвертою статті 117 КАС України забезпечення позову в адміністративних справах допускається лише у двох формах: 1) зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються; 2) заборони вчиняти певні дії. Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 (ОСОБА_3 змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ частиною 2 передбачено, що спори, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з пунктами 1, 3 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства віднесено до компетенції адміністративних судів.

Позивачем не доведено, а судом першої інстанції не превірено про існування виготовленої технічної документації із землеустрою на виконання оскаржуваного рішення відповідача та дій з боку відповідача щодо її затвердження. Вказані обставини в своїй сукупності свідчать про те, що посилання позивача на існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам, а також на те, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття відповідних заходів забезпечення, в більшій мірі ґрунтується на припущеннях, а не на фактичних обставинах справи та наявних у ній доказах.

Також не заслуговують на увагу і доводи позивача на наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, позаяк звернення до суду з позовом, предметом якого є визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, не є єдиним та беззаперечним доказом того, що рішення є протиправним.

Поряд із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суду необхідно враховувати співмірність заходів забезпечення адміністративного позову фактичним обставинам у даній справі та змісту заявлених позовних вимог. Тобто, заходи забезпечення адміністративного позову мають бути спрямовані на збалансування інтересів сторін до завершення судового розгляду справи.

Однак, на даний час питання щодо кола осіб, відносно яких прийняте у справі рішення може вплинути на їхні права, обовязки та інтереси є відкритим, а оскільки такі обставини входять в предмет судового доказування при розгляді справи по суті, а доводи поданого клопотання їх не містять, тому висновки суду першої інстанції про обґрунтованість клопотання не є належно підтвердженими.

Як вже зазначалось вище, положення ст. 117 КАС України передбачають, що обов'язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є обґрунтоване клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам саме позивача.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

А тому враховуючи вищезазначене колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В даному ж випадку, позивачем не доведено у встановленому законом порядку факту існування обставин, вказаних у частині 1 статті 117 КАС України, що є необхідним для застосування відповідних заходів забезпечення позову.

Колегія суддів вважає, що задовольняючи апеляційну скаргу необхідно скасувати заходи забезпечення позову визначені судом першої інстанції в повному обсязі, оскільки лише в цьому випадку буде відновлено попереднє становище сторін у даній справі.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не вірно встановлені обставини справи та ухвала прийнята з порушенням вимог процесуального права, що у відповідності до ст.202КАС України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «РУНА-ІНКАМ» задовольнити.

Скасувати ухвалу Тернопільського міськрайонного суду від 21 липня 2017 року про задоволення клопотання про забезпечення позову у справі за №607/9038/17 та прийняти нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_3
ОСОБА_5
Повний текст виготовлено 19.09.2017р.