Справа № 428/3000/17
Суддя: Головчук С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

15 вересня 2017 року м. Київ К/800/25711/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Головчук С.В., вирішуючи питання про прийняття касаційної скарги Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання частково не чинним рішення, стягнення одноразової грошової допомоги,

в с т а н о в и в :

У березні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати неправомірною відмову відповідача у виплаті їй одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності поліцейського; зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області призначити і виплатити позивачу цю допомогу та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності поліцейського в розмірі 144000,00 грн. В обґрунтування позову зазначала, що з 1996 року проходила службу в органах внутрішніх справ України, а з 07 листопада 2015 року працювала в Головному управлінні Національної поліції в Луганській області на посадах атестованого складу. Наказом від 27 вересня 2016 року позивача звільнено зі служби в органах поліції через хворобу. У зв'язку з тим, що 31 грудня 2016 року їй встановлено ІІ групу інвалідності в зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою (рапортом) про виплату їй грошової допомоги. Посилаючись на те, що листом від 29 грудня 2016 року Головне управління Національної поліції в Луганській області відмовило йому у виплаті вказаної допомоги з посиланням на те, що захворювання вона отримала під час проходження служби в органах внутрішніх справ, просила суд задовольнити позов.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок втрати працездатності поліцейського. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу внаслідок втрати працездатності поліцейського (визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням ним служби в поліції) в розмірі 144000,00 грн.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову про задоволення позову частково. Визнано неправомірним рішення Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині відмови у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності. Зобов'язано Головне управління Національної поліції в Луганській області прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності. В решті позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, зокрема, норм КАС України, Законів України «Про Національну поліцію» і «Про міліцію» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Вказує, що суд не дав належної правової оцінки обставинам справи та неправильно застосував норми законодавства, якими врегульовано порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Згідно із пунктом 5 частини п'ятої статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із змісту оскаржуваного судового рішення видно, що відмовляючи у позові, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з наступного.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вказаної норми Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до пункту 3 цього Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).

Пунктами 7-9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень якого, визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Поряд з цим, пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з частиною другою статті 97 Закон України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97-101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Перелік документів для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності наведений у пунті 5 Розділу III Порядку № 4, зокрема, для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Пунктом 1 Розділу IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п. 2 Розділу IV Порядку № 4).

Положеннями Порядку № 850 та Порядку № 4 передбачено, що одноразова грошова допомога у разі встановлення інвалідності проводиться за останнім місцем служби. Таким чином, заява (рапортом) про виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності має бути подана працівником за останнім місцем служби.

Враховуючи те, що 07 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до Національної поліції України і у вересні 2016 року її звільнено саме з органів поліції, суди дійшли висновку, що органом, до якого позивач повинен звернутись із заявою (рапортом) про виплату спірної грошової допомоги, є саме Національна поліція України.

Наведене свідчить про дотримання позивачем порядку звернення із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності.

Враховуючи те, що позивач отримала захворювання (хворобу) під час виконання службових обов'язків в органах внутрішніх справ, про що свідчать копії витягів та довідок МСЕК, свідоцтва про хворобу, суди дійшли висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку з втратою працездатності та визначенням інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням нею служби в поліції відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону України «Про Національну поліцію», а тому позов підлягає частковому задоволенню.

У касаційній скарзі відсутнє належне обґрунтування підстав для скасування чи зміни судового рішення, а викладені в ній доводи перевірені судом апеляційної інстанції і не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить мотивів, які б дозволили вважати, що судом неправильно застосовано норми матеріального чи процесуального права.

Наведене є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 квітня 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2017 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Головчук