Справа № 816/1331/17
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1331/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Бурнаховської Ю.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

10 серпня 2017 року ОСОБА_2 /надалі - позивач; ОСОБА_2Г./ звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою /а.с. 111-114/ до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області /надалі - відповідач/ про визнання протиправною та скасування відмови Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.07.2017 № 10335/6-17 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) 4,8035 га, як члену ФГ "Бочко", із земель фермерського господарства "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:1797; зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18.07.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) 4,8033 га, як члену ФГ "Бочко", із земель фермерського господарства "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:1797.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що листом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.07.2017 № 10335/6-17 за результатами розгляду клопотання ОСОБА_2 відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі земельного частки (паю) із земель ФГ "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передачі у власність, як члену ФГ "Бочко" земельної ділянки площею 4,8033 га, кадастровий номер :00:001:1797 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області. Вважає вказану відмову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на те, що рішення про припинення права користування, визначене частиною 5 статті 116 Земельного кодексу України, не є складовою проекту землеустрою, а відповідачу при затвердженні проекту землеустрою забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не включені до складу документації із землеустрою, встановленого Законом України "Про землеустрій". Зазначає, що до повноважень відповідача відносилося розпорядження земельною ділянкою, яка є предметом договору оренди, так як вона належить до категорії земель сільськогосподарського призначення державної форми власності.

18 вересня 2017 року до суду від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшли письмові заперечення проти адміністративного позову, у яких відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю, посилаючись на те, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_2, поданої 04.07.2017, про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі земельного частки (паю) 4,8033 га як члену ФГ "Бочко" із земель фермерського господарства "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:1797, надано відповідь листом № 10335/6-17 від 18.07.2017, у якому позивача повідомлено, що проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель, наданих в оренду ОСОБА_1 згідно договору оренди землі № 574 від 12.09.2011, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Козельщинському районі 28.12.2011 за № 000155. Посилається на приписи частини 5 статті 116 Земельного кодексу України, відповідно до якої земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Пояснює, що у даному випадку не відбулося припинення права користування земельною ділянкою, оскільки договір оренди від 12.09.2011 № 574 на разі не розірвано. Крім того, вказує, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 16.06.2016 № 4123-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою втратив чинність /а.с. 122-124/.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, хоча у матеріалах справи наявні докази, що він належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи; надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи /а.с. 136/.

Водночас, до суду не надано доказів на підтвердження поважності причин неявки представника відповідача у судове засідання.

Крім того, частиною 3 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що представники беруть участь в адміністративному процесі на основі договору або закону.

Відповідно до частини 7 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України законним представником органу, підприємства, установи, організації в суді є його керівник чи інша особа, уповноважена законом, положенням, статутом.

Оскільки відповідачем у справі є юридична особа, представляти її інтереси в суді може як законний представник, так і інша особа на підставі договору.

Інститутом представництва не обмежено коло осіб, які можуть бути представниками на основі договору.

Відповідно до частини 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 16 червня 2016 року № 4123-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" надано гр. ОСОБА_2 - члену ФГ "Бочко" дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної частки (паю) в розмірі 3,26 умовних кадастрових гектар у власність земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області за межами населених пунктів /а.с. 23/. За змістом пунктів 2, 3 вказаного наказу від 16 червня 2016 року № 4123-СГ визначено гр. ОСОБА_2 протягом року забезпечити: розробку та погодження в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення зазначеної у пункті 1 цього наказу земельної ділянки /підпункт 2.1 пункту 2/; подання погодженого проекту землеустрою до Головного управління для затвердження /підпункт 2.2 пункту 2/. У разі невиконання вимог пункту 2 вважати наказ таким, що втратив чинність /пункт 3/.

04 липня 2017 року (вхідний номер Б-15373/0/5-17 від 04.07.2017) до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшла заява ОСОБА_2 від 04 липня 2017 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 в розмірі земельної частки (паю) із земель ФГ "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передачу у власність ОСОБА_2, як члену ФГ "Бочко", відведену земельну ділянку площею 4,8033 га, кадастровий номер :00:001:1797, для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Бреусівської сілської ради Козельщинського району Полтавської області /а.с. 125/.

За результатами розгляду вказаного клопотання ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в розмірі земельного частки (паю) із земель ФГ "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передачу у власність, як члену ФГ "Бочко" земельної ділянки площею 4,8033 га, кадастровий номер :00:001:1797 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області листом Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 18 липня 2017 року № 10335/6-17 ОСОБА_2 повідомлено, що проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель, наданих в оренду ОСОБА_1 згідно договору оренди землі від 12.09.2011 № 574, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Козельщинському районі Полтавської області 28.12.2011 за № 000155. Частиною 5 статті 116 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. Крім того, проект землеустрою повинен відповідати вимогам статті 50 Закону України "Про землеустрій", зазначено, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 16.06.2016 № 4123-СГ про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, втратив чинність /а.с. 126/.

Позивач не погодився з відмовою Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачі її у власність, оформленою листом Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 18 липня 2017 року № 10335/6-17, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом, у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 18.07.2017 № 10335/6-17 у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) 4,8035 га, як члену ФГ "Бочко", із земель фермерського господарства "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:1797;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 18.07.2017 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) 4,8033 га, як члену ФГ "Бочко", із земель фермерського господарства "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:1797.

Відповідно до частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області, оформленому листом від 18 липня 2017 року № 10335/6-17, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підпунктом 3 пункту 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою" від 02.06.2015 № 497-VIII передбачено у Законі України "Про землеустрій" (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., N 36, ст. 282 із наступними змінами): статтю 22 доповнити частиною другою такого змісту: "Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії".

Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою" від 02.06.2015 № 497-VIII набрав чинності 27 червня 2015 року.

Таким чином, встановлення відповідачем строку дії наказу від 16 червня 2016 року № 4123-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою" суперечить статті 22 Закону України "Про землеустрій", виходить за межі повноважень Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та фактично звужує права особи на набуття у власність чи користування земельної ділянки.

Відтак, суд не бере до уваги твердження відповідача про втрату чинності наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 16 червня 2016 року № 4123-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації землеустрою".

Разом з тим, у листі Головного управління Держгеокадастру в Полтавській області від 18 липня 2017 року № 10335/6-17 ОСОБА_2 повідомлено, що проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) у власність для ведення фермерського господарства за рахунок земель, наданих в оренду ОСОБА_1 згідно договору оренди землі від 12.09.2011 № 574, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Козельщинському районі Полтавської області 28.12.2011 за № 000155, та вказано, що частиною 5 статті 116 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Відповідно до приписів частини першої статті 1861 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною четвертою статті 1861 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п'ята статті 1861 Земельного кодексу України).

Згідно частини шостої статті 1861 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Частиною сьомою статті 1861 Земельного кодексу України встановлено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Відповідно до частини дев'ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Зміна типу акціонерного товариства або перетворення акціонерного товариства в інше господарське товариство не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою або технічної документації із землеустрою (частина тринадцята статті 123 Земельного кодексу України).

При цьому, статтею 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі:

а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян;

б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.09.2011 між Козельщинською районною державною адміністрацією Полтавської області (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено договір оренди землі № 574, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Бреусівської сільської ради загальною площею 14,4100 га, у тому числі рілля 14,4100 га /а.с. 137-140/.

Відповідно до пункту 8 договору, цей договір укладено на 10 (десять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" /надалі - Закон/ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 2, 3 статті 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 11.02.2010 № 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" встановлено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1 січня 2013 року.

За приписами пункту 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України від 11.02.2010 № 1878-VI "Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" та інших законодавчих актів України" встановлено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності, права користування (сервітут) земельними ділянками, права постійного користування земельними ділянками, договорів оренди земельних ділянок; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій) проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з частиною 5 статті 126 Земельного кодексу України /у редакції чинній до 01.01.2013/ право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону, або договором оренди землі та договором відчуження права оренди землі, зареєстрованими відповідно до закону.

Таким чином, до 01.01.2013 право оренди земельних ділянок виникало з моменту реєстрації територіальними органами земельних ресурсів договорів оренди земельних ділянок та з огляду на приписи частини 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" таке право оренди на земельні ділянки, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнається дійсним.

Вказаний договір оренди землі № 574 від 12.09.2011 зареєстрований у відділі Дерзкомзему у Козельщинському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 28 грудня 2011 року за № 00155 /а.с. 140/.

Отже, право оренди земельної ділянки у ОСОБА_1 виникло з моменту реєстрації відділом Дерзкомзему у Козельщинському районі договору оренди землі № 574 від 12.09.2011 та визнається дійсним.

Із пояснень представника позивача у судовому засіданні встановлено, що вказаний договір оренди землі № 574 від 12.09.2011 станом на час розгляду даної справи не розірвано.

Таким чином, оскільки земельна ділянка площею 4,8033 га, кадастровий номер :00:001:1797, за межами населених пунктів Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, яку ОСОБА_2 просила передати їй у власність, як члену ФГ "Бочко", входить до складу земельної ділянки, яка передана у оренду ОСОБА_1 за договором оренди землі № 574 від 12.09.2011, та станом на час розгляду даної справи перебуває у його користуванні, право користування на вказану земельну ділянку не припинено у порядку, визначеному законом, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки в розмірі земельної частки (паю) із земель фермерського господарства "Бочко" для ведення фермерського господарства на території Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області та передачі у власність, як члену ФГ "Бочко" відведеної земельної ділянки площею 4,8033 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:1797 для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Бреусівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, оформлена листом від 18.07.2017 № 10335/6-17, - ґрунтується на вимогах законодавства України.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено суду правомірність оскаржуваного рішення.

Відтак, позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2017 року.

Суддя С.С. Сич