Справа № 826/5637/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5637/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

18 вересня 2017 року № 826/5637/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір бухгалтерські послуги»

до

Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві

про

визнання протиправними дії та зобов’язання вчинити дії,

О Б С Т А В И Н И С П Р А В И:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Простір бухгалтерські послуги» (далі по тексту – позивач, ТОВ «Простір бухгалтерські послуги») звернулись до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі по тексту – відповідач) в якому просили визнати протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо нарахування пені в сумі 19 702,06 грн. за період з 01.01.2015 р. у зв'язку з ненадходженням до бюджету суми єдиного податку за 4-й квартал 2014 року та 1-й квартал 2015 року з вини банку; зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві зарахувати сплачену Позивачем пеню в сумі 19 702,06 грн. в рахунок майбутніх платежів по єдиному податку до бюджету.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.04.2017 року адміністративну справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду на 13.07.2017 року.

Судове засідання призначене на 13.07.2017 року відкладалось на 31.08.2017 року у зв’язку з неявкою сторін.

В судовому засіданні 31.08.2017 року представник позивача не заперечував проти переходу у письмове провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України суд Ухвалою від 31 серпня 2017 року перейшов в письмове провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, у період з 07.10.2015 року склав Акт №5881-20 за результатами проведення звірки розрахунків платника за період з 01.01.2015 року по 30.09.2015 року, яким нарахувала позивачу пеню в розмірі 19 702,06 грн. за несвоєчасну сплату єдиного податку з юридичних осіб.

Позивач, не погоджуючись з таким діями відповідача звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступних міркувань.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року, який набрав чинності з 01.01.2011 року (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2464-VI).

Відповідно до п.п. 1, 4 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI, платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Згідно із ч. 8 ст. 9 Закону № 2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Абзацом 1 частини 5 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку. Платники, зазначені в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, які не мають банківського рахунку, сплачують внесок шляхом готівкових розрахунків через банки чи відділення зв'язку (ч. 7 ст. 9 вказаного Закону).

- платіжне доручення № 282 від 12.02.2015 р. на сплату єдиного податку з юридичних осіб за 4 квартал 2014 року на суму 20 000, 00 грн.

- платіжне доручення № 283 від 12.02.2015 р. на сплату єдиного податку з юридичних осіб за 4 квартал 2014 року на суму 15 000, 00 грн.

- платіжне доручення № 284 від 12.02.2015 р. на сплату єдиного податку з юридичних осіб за 4 квартал 2014 року на суму 15 000, 00 грн.

- платіжне доручення № 343 від 20.04.2015 р. на сплату єдиного податку з юридичних осіб за 1 квартал 2015 року на суму 120 992, 00 грн.

Дані платіжні доручення було прийнято установою банку, що підтверджується відповідними відмітками банку на платіжних дорученнях. Станом на дату прийняття платіжних доручень банком залишок коштів на поточному рахунку Позивача був достатнім для перерахування зазначених у платіжних дорученнях сум до бюджету та складав станом на 12.02.2015 р. 65 066,01 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку в Філії «Центральне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» за 12.02.2015р., а станом на 20.04.2015 р. залишок складав 290 776,70 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку в Філії «Центральне РУ» AT «Банк «Фінанси та Кредит» за 20.04.2015р.

Разом з цим, відповідачем 04.09.2015 року було виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 2648-23.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Судом з'ясовано, що недоїмка позивача виникла у зв'язку з тим, що сплачені ним кошти не були перераховані банківською установою до відповідача.

Зважаючи на встановлені обставини, суд зазначає, що днем сплати єдиного внеску, згідно із п. 2 ч. 10 ст. 9 Закону № 2464-VI, вважається, у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі.

Пунктом 8.2 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" від 05.04.2001 року № 2346-III (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, яке міститься в документі на переказ готівки, протягом операційного часу в день надходження цього документа до банку.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 наведеного Закону, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивачем дотримано вимоги ч. 7, 8, 10 статті 9 Закону N 2464 в частині самостійного нарахування та сплати єдиного внеску, тобто позивач виконав свої зобов'язання щодо сплати обов'язкових платежів до відповідача, а затримка у перерахуванні сплачених ним коштів у вигляді єдиного внеску виникла не з їх вини, відтак позивач не може нести відповідальність за несвоєчасне перерахування вказаних коштів банком до контролюючого органу.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача щодо нарахування пені в сумі 19 702,06 грн. за період з 01.01.2015 р. у зв'язку з ненадходженням до бюджету суми єдиного податку за 4-й квартал 2014 року та 1-й квартал 2015 року з вини банку.

Що стосується вимог про зобов'язання ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві зарахувати сплачену Позивачем пеню в сумі 19 702,06 грн. в рахунок майбутніх платежів по єдиному податку до бюджету, суд зазначає наступне.

Пунктом 5 розд. І цього Порядку (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) закріплено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

У свою чергу, п. 1 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань (далі - Порядок № 1146), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 15.12.2015 № 1146, закріплено, що він регламентує взаємовідносини територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - органи ДФС) з місцевими фінансовими органами та територіальними органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) в процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань за платежами, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, з метою належного виконання положень статей 43, 102 Податкового кодексу України, частини другої статті 45 та частини другої статті 78 Бюджетного кодексу України.

Аналогічно положенням Податкового кодексу України, у п. 5 Порядку № 1146 закріплено, що повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом ДФС на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана до територіального органу ДФС за місцем адміністрування (обліку) помилково та/або надміру сплаченої суми протягом 1095 днів від дня її виникнення.

У заяві платник вказує суму і вид помилково та/або надміру сплаченого платежу та визначає напрям(и) перерахування коштів, що повертаються, зокрема: на поточний рахунок платника податку в установі банку або на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи ДФС, незалежно від виду бюджету (п. 6 Порядку № 1146).

Згідно з п.п. 7, 8 цього Порядку після реєстрації в органі ДФС заява платника про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань (крім грошових зобов'язань з митних та інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів) передається на розгляд до структурних підрозділів, що виконують функції з адміністрування відповідних податків і зборів та погашення заборгованостей. Не пізніше другого робочого дня, наступного за днем реєстрації, заява з відміткою вказаних підрозділів щодо правомірності повернення передається до структурного підрозділу, на який покладено функцію з підготовки висновку.

У разі якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС готує: висновок на повернення такої суми (її частини) за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку; два примірники реєстру висновків за платежами, належними державному бюджету, за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку; три примірники реєстру висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, за формою згідно з додатком 3 до цього Порядку.

Контроль за прийняттям/передаванням висновків органи ДФС, місцеві фінансові органи, органи Казначейства здійснюють шляхом проставляння на відповідних примірниках Реєстрів відміток про надходження документів до установи у порядку, визначеному Типовою інструкцією з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1242 (із змінами).

За платежами, належними державному бюджету, орган ДФС у строк не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними державному бюджету, для виконання відповідному органу Казначейства.

За платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, орган ДФС у строк не пізніше ніж за дев'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, для погодження відповідному місцевому фінансовому органу.

Відповідний місцевий фінансовий орган протягом двох робочих днів погоджує отримані висновки шляхом засвідчення підписом керівника місцевого фінансового органу, скріпленим гербовою печаткою, і не пізніше наступного робочого дня після погодження повертає їх згідно з реєстром висновків за платежами, належними місцевим бюджетам, та платежами, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами, відповідному органу ДФС.

Пунктами 10 і 11 Порядку № 1146 визначено, що висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді, за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Водночас, у разі якщо вказана у заяві платника сума за даними інформаційних систем в повному обсязі відсутня як помилково та/або надміру сплачена, орган ДФС у строки, передбачені пунктом 8 цього Порядку для формування та передачі висновку до органу Казначейства, готує та направляє платнику письмову відмову у поверненні коштів з бюджету з пропозицією щодо проведення звірення його стану розрахунків за відповідним платежем (п. 15 Порядку № 1146).

Отже, враховуючи вище зазначені норми законодавства, існує порядок повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, а тому суд не може зобов'язати ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві зарахувати сплачену Позивачем пеню в сумі 19 702,06 грн. в рахунок майбутніх платежів по єдиному податку до бюджету.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги положення статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір бухгалтерські послуги» - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо нарахування пені в сумі 19 702,06 грн. за період з 01.01.2015 р. у зв'язку з ненадходженням до бюджету суми єдиного податку за 4-й квартал 2014 року та 1-й квартал 2015 року з вини банку.

В решті позову відмовити.

Присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Простір бухгалтерські послуги» (код ЄДРПОУ 37164208) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378,00 грн. за рахунок асигнувань Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя І.В. Смолій