Справа № 826/12957/16
Суддя: Оксененко О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Оксененка О.М.,

суддів - Губської Л.В., Федотова І.В.,

при секретарі - Кривохижій О.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у місті Києві, в якому, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просив визнати протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо не направлення позивачу у встановлений законом строк постанов державного виконавця у виконавчому провадженні № 46625903: від 07.09.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн.; від 25.10.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 116,85 грн.; від 25.10.2015 про закінчення виконавчого провадження; скасувати постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчою провадженні № 46625903: від 07.09.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн.; від 25.10.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 116,85 грн.; стягнути з відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 9164,23 грн., незаконно стягнуті у виконавчому провадженні № 49817013.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві щодо не направлення позивачу у встановлений законом строк постанов державного виконавця у виконавчому провадженні № 46625903: від 07.09.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн.; від 25.10.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 116,85 грн.; від 25.10.2015 про закінчення виконавчого провадження. Скасовано постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у виконавчою провадженні № 46625903: від 07.09.2015 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн.; від 25.10.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 116,85 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції в цій частині, як таку, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіряючи правомірність оскаржуваного судового рішення, колегія суддів враховує положення ч. 1 ст. 195 КАС України, якою встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що постанова суду першої інстанції відповідачами не оскаржується, колегія суддів суду апеляційної інстанції не вбачає підстав для апеляційного перегляду постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року в частині, яка не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Вищий адміністративний суд України 21.01.2015 виніс постанову у справі №826/6966/13-а про задоволення касаційної скарги Центру забезпечення службової діяльності Міноборони та генерального штабу Збройних Сил України, скасував рішення суду першої та апеляційної інстанції, задовольнив заяву про поворот виконання, шляхом стягнення з громадянина ОСОБА_2 на користь Центру забезпечення службової діяльності МО та Генерального штабу ЗСУ грошову компенсацію замість речового майна в сумі 8149, 30 грн.

В подальшому на виконання вищезазначеного рішення суду, Окружним адміністративним судом міста Києва у справі №826/6966/13-а видано 02.02.2015 виконавчий лист.

З поданих до суду матеріалів виконавчого провадження № 46625903 вбачається, що на підставі заяви Центру забезпечення службової діяльності Міноборони та генерального штабу Збройних Сил України та виконавчого листа у справі №826/6966/13-а, 26.02.2015 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Печерському районного управління юстиції у м. Києві прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого Окружним адміністративним судом міста Києва.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 46625903 слідує, що відділом державної виконавчої служби Печерському районного управління юстиції у м. Києві встановлено строк для добровільного виконання виконавчого документу до 05.03.2015.

Так, 07.09.2015 відділом державної виконавчої служби Печерському районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 814,93 грн., яка вмотивована тим, що боржник у наданий строк виконавчий лист не виконав самостійно.

Крім того, 25.10.2015 відділом державної виконавчої служби Печерському районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій на суму 116,85 грн.

Також, 25.10.2015 відділом державної виконавчої служби Печерському районного управління юстиції у м. Києві прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження, згідно якої до відділу надійшла заява стягувача про направлення виконавчого документа за місцем отримання боржником пенсії. Згідно відповіді ПФУ від 24.08.2015 боржник перебуває на обліку в Пенсійному фонді України. Головне управління ПФУ у м. Києві відноситься до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві. Таким чином, відповідно до ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ направлено на виконання за належністю до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві.

Вважаючи протиправними вказані вище дії та рішення відповідачів, позивач звернувся до суду з даним позовом. Крім того, позивачем була заявлена вимога до відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про стягнення на користь ОСОБА_2 грошової суму в розмірі 9164,23 грн., незаконно стягнуті у виконавчому провадженні № 49817013.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_2 грошової суми в розмірі 9164,23 грн., незаконно стягнуті у виконавчому провадженні № 49817013, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем в рамках даного спору не заявлено вимог про вирішення публічно-правового спору в частині, що стосується ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині є невірно обраним способом захисту порушеного права, з урахуванням чого задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 105 КАС України адміністративний позов може містити вимоги про стягнення з відповідача-суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, завданої його незаконним рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, відповідно до положень, викладених у частині другій статті 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправним рішенням, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогами вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Публічно - правовий спір - заснований на публічному праві між двома чи більше учасниками правовідносин, в яких хоча б однією зі сторін є суб'єкт владних повноважень (орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Публічно - правовий спір є видом правового спору, для якого характерні наступні ознаки:

1. спір виникає з публічно-правових відносин;

2. сторонами спору є суб'єкти публічно-правових відносин, серед яких особливим правовим статусом наділені органи публічної адміністрації;

3. сфера виконання спору зумовлена реалізацією публічного інтересу;

4. предметом спору є рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів публічно-правових відносин, які порушують або можуть порушити права, свободи та інтереси інших суб'єктів.

Згідно фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 9164,23 грн., незаконно стягнуті у виконавчому провадженні № 49817013.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вимога про відшкодування шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогами вирішити публічно-правовий спір.

Водночас, вимоги щодо визнання неправомірними дій чи рішень відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві позивач в цьому спорі не заявляв.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального та права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, підстави для задоволення апеляційної скарги - відсутні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядок і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Ухвалу в повному тексті виготовлено 25 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Оксененко О.М.

Судді: Губська Л.В.

Федотов І.В.