Справа № 128/1122/17
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 128/1122/17

Головуючий у 1-й інстанції: Ганкіна І.А.

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

14 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Ватаманюка Р.В. Мельник-Томенко Ж. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
В квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (далі Вінницьке ПОУПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з даною постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, надавши юридичну оцінку обставинам справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 03 квітня 1984 року по 01 червня 1994 року працював трактористом, бульдозеристом та формувальником цегли на заводі залізобетонних виробів Вінницької облспоживспілки.

В період з 08 червня 1987 року по 08 серпня 1987 року позивач брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в складі в військової частини 43187, яка розташовувалась біля села Димарка Іванківського району Київської області (25 кілометрів від ЧАЕС).

09 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького ПОУПФУ з заявою про призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до положень ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Разом із заявою про призначення пенсії надав посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1987 році, трудову книжку, архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про участь в ліквідації наслідків аварії наЧАЕС, військовий квиток, довідку військової частини 43187 від 12 серпня 1987 року № 697-ф, виписку з наказу директора заводу залізобетонних виробів Вінницької обласної ради споживчих товариств від 24 серпня 1987 року № 123, довідку заводу залізобетонних виробів від 09 березня 1993 року № 25 про нарахування заробітної плати в серпні 1987 року та інші документи, що не заперечується представником відповідача.

Рішенням Комісії для розгляду спірних питань, пов`язаних з призначенням (перерахунком) та виплатою пенсій відповідно до чинного законодавства України про пенсійне забезпечення від 20 березня 2017 року (протокол № 6) позивачу відмовлено в призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в зв`язку з тим, що відсутні первинні документи (шляхові листи, відомості на оплату праці), які підтверджували б роботу в зоні відчуження.

Вказана відмова слугувала підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем надано достатньо документів для підтвердження факту його перебування в зоні відчуження по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС та призначення йому пенсії на пільгових умовах.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст.15 Закону України від 17.06.1993 року № 3284-12 «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №3284-12) умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Статтею 12 Закону № 3284-12 встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки-після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки-після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Статтею 9 Закону України від 28.02.1991 року № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-ХІІ) встановлено, що особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

Відповідно до статті 10 Закону № 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках-не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 55 Закону 796-ХІІ встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а саме учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження: 1) з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 10 років; 2) які працювали у 1987 році у зоні відчуження не менше 14 календарних днів мають право на зниження пенсійного віку на 8 років; 3) які працювали з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, у 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів, на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві - не менше 14 календарних днів у 1986 році мають право на зниження пенсійного віку на 5 років.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 65 Закону № 796-ХІІ посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, державними адміністраціями областей, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій; порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 5 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок № 22-1) встановлено, що документами, які засвідчують особливий статус особи є посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Отже, відповідно до вказаного Порядку № 22-1, підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 № 122, можуть бути інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Відповідно до п.3 цього Порядку учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 1 липня 1986 р. до 31 грудня 1986 р. - не менше 5, а у 1987 році - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А. При цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації. Починаючи з 1 жовтня 1998р. зазначене посвідчення без такого штампу вважається недійсним.

Так, відповідно до посвідчення Серія НОМЕР_1 від 09 березня 1993 року ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Отже, з вищевказаного посвідчення вбачається, що позивач відноситься до кола осіб , які мають правно на пенсію зі зниженим пенсійним віком, відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ.

Слід також зазначити, що при дослідженні копії вказаного посвідчення, судом апеляційної інстанції встановлено, що на його правій сторінці наявні штамп "Перереєстровано" та запис про дату перереєстрації за підписом керівника, який скріплений печаткою. Вказане свідчить про те, що тимчасовою комісією утвореною на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 4 лютого 1997 р. N 135 "Про перевірку правильності видачі посвідчень "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" проводилась перевірка правомірності видачі посвідчення позивачу, і сумнівів щодо правильності його видачі у комісії не було.

Окрім того, в якості доказів по справі, позивачем надано суду наступні документи:

- військовий квиток НОМЕР_2 (запис на аркуші № 24) про те, що ОСОБА_1 в період з 08.06.1987 року по 08.08.1987 року виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30 км зоні сектора № 2 Чорнобильської АЕС і вказаний період згідно з постановою Ради Міністрів СРСР № 665/195 від 05.06.1986 року зараховується до трудового стажу і стажу, який дає право на пільгову пенсію за списком №1, з зарахуванням місяця за три місяці, доза опромінювання 9,658 бер.

-трудову книжку НОМЕР_3 в якій зазначено періоди роботи на заводі залізобетонних виробів Вінницької облспоживспілки;

-довідку військової частини НОМЕР_4 від 12 серпня 1987 року № 697-ф, відповідно до якої ОСОБА_1 згідно з розпорядженнями Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року і 23 травня 1986 року має право на отримання заробітної плати в чотирьохкратному розмірі за період з 21 липня по 28 липня 1987 року (вісім днів);

-архівну довідку Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 10 лютого 2015 року № 179/1/1620 про те, що відповідно до архівних документів військової частини № НОМЕР_4 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1987 року (наказ № 158) по 08.08.1987 року (наказ № 48), дні виїзду в зони (на об`єкти, населені пункти): виїзди не відображені. Отримав дозу опромінення 9 (дев`ять), 658 бер.;

-виписку з наказу директора заводу залізобетонних виробів Вінницької обласної ради споживчих товариств від 24 серпня 1987 року №123, відповідно до якого згідно з Законом СРСР «Про загальний військовий обов`язок» ОСОБА_1 проходив навчальні збори в період з 8 червня по 8 серпня 1987 року. Згідно ст.72 цього закону за весь період зборів за ним зберігається середня заробітна плата і підлягає виплаті на підставі даних відповідного військкомату. Відповідно до постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПР від 7 травня 1986 року і розпоряджень Ради Міністрів СРСР і ВЦРПР від 17 і 23 травня 1986 року йому необхідно виплатити:тарифну ставку в трикратному розмірі - червень 4 дні, липень 19 днів (23 дні), тарифну ставку в чотирикратному розмірі з 21 по 28 липня (8днів),в двократному розмірі за вихідні і святкові дні з 9.06 по08.07.87р. - 8 днів;

-довідку заводу залізобетонних виробів Вінницької облспоживспілки від 09 березня 1993 року № 25, відповідно до якої позивачу була нарахована заробітна плата в 3-х кратному розмірі: червень 4 дні, липень 19 днів; в 2-х кратному розмірі: червень-липень 8 днів; в 4-х кратному розмірі: липень 8 днів, факт видачі якої саме йому підтверджується випискою з наказу директора заводу залізобетонних виробів Вінницької обласної ради споживчих товариств від 24 серпня 1987 року № 123.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає вірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що при поданні заяви про призначення пенсії відповідно Закону № 796-ХІІ позивач надав Вінницькому ПОУПФУ всі необхідні документи, які засвідчують його статус учасника ліквідації наслідків, а відтак останній безпідставно прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 мотивуючи її відсутністю підтверджуючих документів про роботу в зоні відчудження.

Враховуюючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про те, що позивач має право на дострокове призначення пенсії відповідно до ст.55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :
апеляційну скаргу Вінницького приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького районного суду Вінницької області від 17 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Ватаманюк Р.В. Мельник-Томенко Ж. М.