Справа № 464/3307/17
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7845/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Костіва М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м.Львові апеляційну скаргу Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Сихівського районного суду м.Львова від 06.06.2017р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання відмови протиправною і зобовязання провести перерахунок пенсії державного службовця,-

В С Т А Н О В И Л А:

18.05.2017р. позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила зобовязати відповідача ОСОБА_2 обєднане управління /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України м.Львова провести перерахунок її пенсії, починаючи з 15.12.2016р. (дати звернення до відповідача), із розрахунку 85 відсотків заробітної плати, включивши до складу заробітної плати інші виплати, на які нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, а саме: суми матеріальної допомоги на оздоровлення, суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації доходів, суми виплат (премій), що є складовими додаткової заробітної плати, за виконання планових показників державних органів приватизації відповідно до ст.126 Закону України № 1723-ІІІ від 18.05.2000р. «Про державну програму приватизації», на підставі довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», виданої Регіональним відділенням ФДМ України по Львівській обл. № 18-09-08084 від 13.12.2016р. (а.с.2-5).

Розгляд справи проведений судом першої інстанції в порядку скороченого провадження, передбаченого ст.183-2 КАС України.

Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 06.06.2017р. заявлений позов задоволено; зобовязано пенсійний орган провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів, виплат (премій) у розмірі 85 відсотків середньомісячного заробітку державного службовця, починаючи з 15.12.2016р.; вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с.27-30).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ОСОБА_2 ОУПФ України м.Львова, який покликаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.55-57).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач не зверталася в установленому ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» порядку із заявою про перерахунок пенсії, рішення про відмову в такому перерахунку відповідачем не приймалося.

Окрім цього, при визначенні розміру пенсії державним службовцям у заробітну плату слід враховувати виплати, які входять до структури заробітної плати та які передбачені ст.33 Закону України «Про державну службу». Оскільки матеріальна допомога є одноразовою виплатою і не зазначена в переліку складових заробітної плати, тому вона не включається до заробітку, що враховується при призначенні пенсії державним службовцям.

Також зазначає, що з 01.05.2016р. набули чинності Закон України № 889-VII від 10.12.2015р. «Про державну службу» та постанова КМ України № 292 від 06.04.2016р. «Деякі питання оплати праці державним службовцям», згідно яких пенсії державним службовцям не призначаються, а призначені пенсії не перераховуються.

Водночас, позивачем не дотриманий передбачений ст.99 КАС України строк звернення до суду, при цьому не обґрунтовано причини такого пропуску.

На підставі ст.197 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження, оскільки справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.201 КАС України підставами для зміни постанови суду першої інстанції є:

1) правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права;

2) вирішення не всіх позовних вимог або питань.

Як встановлено судом першої інстанції, починаючи з 22.02.2008р., позивачу ОСОБА_1 призначена пенсія за віком відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» (а.с.6-13).

Стаж роботи позивача по посаді державного службовця становить 13 років 10 місяців 27 днів; загальний відсоток розрахунку пенсії від заробітку складає 85 відсотків (а.с.22-24).

Відповідно до довідки Регіонального відділення ФДМ України по Львівській обл. № 18-09-08084 від 13.12.2016р. позивачу в період з 01.02.2006р. до 31.01.2008р. виплачені матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація доходів та виплати (премії), що є складовими додаткової заробітної плати, здійснювалися систематично за виконання планових показників державних органів приватизації відповідно до ст.126 Закону України № 1723-ІІІ від 18.05.2000р. «Про державну програму приватизації» (а.с.14-16).

Також листом Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова (правонаступником якого є ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова) № Я/51 від 21.12.2016р., відмовлено позивачу у перерахунку пенсії із врахуванням сум виплачених матеріальних допомог, індексації та виплат (премій) (а.с.17 і на звороті).

Задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплати, доходу), на які відповідно до вказаних Законів нараховуються страхові внески, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці, при цьому враховується основна і додаткова заробітна плата, визначена Законом України «Про оплату праці».

Таким чином, матеріальні допомоги, індексація, виплати (премії) враховуються під час обчислення середнього заробітку, на них нараховуються страхові внески, а тому останні повинні враховуватися при обчисленні пенсії державного службовця.

Також судом вирішено здійснити перерахунок пенсії позивача з 15.12.2016р., тобто, з часу звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок її пенсії.

Між тим, на думку колегії суддів, вірно вирішуючи справу по суті, суд першої інстанції допустив помилкове застосування вимог матеріального та процесуального права, що стверджується наступним.

За змістом статті 37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

У ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст.33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на соціально-побутові потреби, виплати (премії), що є складовими додаткової заробітної плати, здійснювалися систематично за виконання планових показників державних органів приватизації відповідно до ст.126 Закону України № 1723-ІІІ від 18.05.2000р. «Про державну програму приватизації», входили до системи оплати праці державного службовця.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч.1 ст.66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, твердження відповідача про те, що матеріальні допомоги, виплати (премії), на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, однак які не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є наслідком порушення правил застосування норм права: перевагу надано пенсійним органом положенням Законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. У той же час перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, за наведених обставин - ст.41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В частині вимог, які стосуються індексації заробітної плати, колегія суддів враховує, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).

Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затв. постановою КМ України № 1078 від 17.07.2003р.).

Структуру заробітної плати визначено у ст.2 Закону України «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій (ч.2 ст.2 Закону України «Про оплату праці»).

Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з пп.2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затв. наказом Держкомстату України № 5 від 13.01.2004р.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати.

Покликання апелянта на зміни чинного законодавства, а саме набуття чинності Законом України № 889-VII від 10.12.2015р. «Про державну службу», колегія суддів відхиляє, оскільки розглядуваний спір не стосується перерахунку пенсії державного службовця у звязку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Водночас, наведений спір торкається неврахування під час призначення пенсії позивачу всіх виплат, які вона отримувала упродовж своєї роботи державним службовцем.

Окрім цього, згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Відповідно до ст.37-1 вищевказаного Закону в разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.

Відповідно до ст.ст.22, 64 Конституції України право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Таким чином, під час перерахунку пенсії державним службовцям має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не під час проведення перерахунку вже призначеної пенсії.

В частині дотримання строків звернення до суду колегія суддів враховує, що розглядуваний позов про зобовязання провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця заявлено позивачем 18.05.2017р. (а.с.2-5), а про порушення свого права ОСОБА_1 дізналася з відповіді Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова, що викладена у листі № Я/51 від 21.12.2016р., при цьому позовні вимоги заявлені з 15.12.2016р.

До часу предявлення позову позивач зверталася із відповідною заявою щодо проведення перерахунку пенсії; відповідач відмовив у задоволенні такої заяви.

Згідно ст.99 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що пропуск позивачем строку звернення до суду зумовлений поважними причинами.

Також спірні щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому у разі виникнення підстав для її перерахунку розмірів пенсії визначається лише дата, з якої особа має право на її перерахунок чи отримання пенсії у певному розмірі. Обмеження періоду, протягом якого субєкт владних повноважень має здійснювати обчислення пенсії відповідно до вимог закону, є безпідставним та суперечить вимогам ст.19 Конституції України.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Порядок подання та перелік документів, визначених Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», передбачений постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_1 була подана 15.12.2016р. заява про проведення перерахунку пенсії державного службовця, за результатами розгляду якої скеровано лист Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова № Я/51 від 21.12.2016р.

Із змісту вказаного листа не убачається, що заява ОСОБА_1 про перерахунок пенсії розглянута в порядку Закону України «Про звернення громадян» (про це відсутня вказівка в самому листі).

Разом з тим, оскаржити отримане рішення ОСОБА_1 повинна була відповідно до Порядку розгляду скарг на рішення органів Пенсійного фонду України щодо пенсійного забезпечення, затв. постановою правлення Пенсійного фонду України № 18-6 від 12.10.2007р. (про це наявна вказівка в самому листі).

Із урахуванням наведеного слідує, що заява позивача про перерахунок пенсії розглянута пенсійним органом згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р.

Разом з тим, з огляду на положення ст.ст.21, 105, 162 КАС України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконними рішенням, дією або бездіяльністю. Встановивши, що відповідач порушив норми права, які регулюють спірні правовідносини, адміністративний суд повинен був визнати такі дії незаконними і зобов'язати відповідача вчинити певні дії.

Такі вимоги були враховані судом першої інстанції під час вирішення спору із вказівкою у мотивувальній частині постанови на те, що для відновлення порушених прав позивача слід визнати дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії неправомірними (викладені у формі листа № Я-51 від 21.12.2016р.) та зобовязати останнього здійснити перерахунок пенсії позивача.

Разом з тим, в резолютивній частині рішення суду є відсутньою вказівка на визнання дій (рішення) відповідача протиправними.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про необхідність зміни оскаржуваної постанови шляхом доповнення резолютивної частини постанови положеннями про визнання протиправною відмови Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова (правонаступником якого є ОСОБА_2 ОУПФ України м.Львова), що викладена у листі № Я/51 від 21.12.2016р., від проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів, суми виплат (премій), з яких сплачені внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування чи єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування; у решті постанову суду слід залишити без змін.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак із помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, через що оскаржувану постанову слід змінити.

Керуючись ст.ст.94, 160, 183-2, 195-197, п.2 ч.1 ст.198, п.1 ч.1 ст.201, ч.2 ст.205, ст.ст.207, 254 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова задоволити частково.

Постанову Сихівського районного суду м.Львова від 06.06.2017р. змінити, доповнивши резолютивну частину постанови після слів «Позов задоволити.» реченням наступного змісту:

«Визнати відмову Управління Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова (правонаступником якого є ОСОБА_2 обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова), що викладена у листі № Я/51 від 21.12.2016р., від проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу», з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації доходів, суми виплат (премій), з яких сплачені внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування чи єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, - протиправною.».

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5