Справа № 227/1792/17-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 р. Справа №227/1792/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка О.М., при секретарі судового засідання Проніні Д.С. розглянувши справу за позовом ОСОБА_1

до Управління Державної казначейської служби України у м. Добропілля

за участю прокурора інтересах держави в особі Управління Державної казначейської служби України у м.Добропілля Донецької області

про визнання незаконною бездіяльності щодо невиконання судового рішення постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2016 року по адміністративній справі №227/880/16-а (2-а/227/949/2016) в частині стягнення з УСЗН Добропільської міської ради на його користь у сумі 242,41 грн. та стягнення моральної шкоди 5000 грн.

за участю представників сторін

від позивача: не зявився

від відповідача ОСОБА_2 за довір.

прокурор: Буяновський В.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області за участю прокурора інтересах держави в особі Управління Державної казначейської служби України у м.Добропілля Донецької області про визнання незаконною бездіяльності щодо невиконання судового рішення постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2016 року по адміністративній справі №227/880/16-а (2-а/227/949/2016) в частині стягнення з УСЗН Добропільської міської ради на його користь у сумі 242,41 грн. та стягнення моральної шкоди 5000 грн.

Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2017 року справу передано за підсудністю до Донецького окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незаконну бездіяльність Державної казначейської служби України у м.Добропілля щодо невиконання виконавчого листа від 12.08.2016 року по справі №227/880/16-а за позовом гр. ОСОБА_1 до УСЗН Добропільської міської ради Донецької області про зобов'язання УСЗН

Добропільської міської ради надати талони на пільговий проїзд до санаторно-курортного закладу відповідно до п. 7-1 Положення «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого Постановою КМУ №302 від 12.05.1994 р. та стягнення з УСЗН Добропільської міської ради на користь заявника у рахунок компенсації вартості квитка АШ №620012 на потяг від 09.06.2015 р. сполученням Трускавець-Дніпропетровськ в сумі 242,41 грн. Просив суд визнати незаконною бездіяльність щодо невиконання судового рішення постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2016 року по адміністративній справі №227/880/16-а (2-а/227/949/2016) в частині стягнення з УСЗН Добропільської міської ради на користь ОСОБА_1 у сумі 242,41 грн. та стягнення моральної шкоди 5000 грн.

Позивач до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у письмових заперечення до позовної заяви, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Прокурор підтримав доводи викладені представником відповідача у запереченнях на позов.

Суд вислухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Як підтверджено матеріалами справи, постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2016 року по адміністративній справі №227/880/16-а за позовом ОСОБА_1 до УСЗН Добропільської міської ради Донецької області про зобовязання вчинити певні дії, що залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, позовні вимоги задоволено та зобов'язано УСЗН Добропільської міської ради надати талони на пільговий проїзд до санаторно-курортного закладу відповідно до п. 7-1 Положення «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни», затвердженого Постановою КМУ №302 від 12.05.1994 р. та стягнути з УСЗН Добропільської міської ради на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації вартості квитка АШ №620012 на потяг від 09.06.2015р. сполученням Трускавець-Дніпропетровськ в сумі 242,41 грн.

12 серпня 2017 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області видано виконавчий лист по справі №227/880/16-а про стягнення з Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради Донецької області на користь ОСОБА_1 у рахунок компенсації вартості квитка АШ №620012 на потяг від 09.06.2015р. сполученням Трускавець-Дніпропетровськ в сумі 242,41 грн.

Вказаний виконавчий лист прийнято Управлінням Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області до виконання 26 серпня 2016 року.

20 березня 2017 року позивач звернувся до Управлінням Державної казначейської служби України у м. Добропіллі Донецької області з листом про запит причини тривалого час невиконання рішення суду.

Відповідач листом у відповідь від 22 березня 2017 року за №01-21/226 повідомив, що матеріали по справі №227/880/16-а на підставі п.33 «Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників» направлені до Головного управління державної казначейської служби України у Донецькій області для безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів.

Позивач вказує на те, що на час звернення до суду заборгованість за рішенням суду по справі №227/880/16-а погашена не була.

З підставі викладеного суд зазнає наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 №4901-VI (далі по тексту - Закон №4901-VI), цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.

Частиною першою статті 3 Закону №4901-VI передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з частиною ч. 4 ст. 3 цього ж Закону, перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

У відповідності до п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №4901-VI заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, а також у зв'язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов'язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду. Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за такими судовими рішеннями врегульований постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03.09.2014 № 440.

У відповідності до п.п. 3, 4, 13, 15 і 20 вказаного Порядку, Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Заявник подає до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового звязку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку у паспорті або до паспорта яких внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків) та копію паспорта громадянина України.

Погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).

Згідно п. 2 Порядку № 845, виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Відповідно до п. 3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Пунктами 6 - 8 Порядку №845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Виконавчі документи пред'являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено закону.

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (п. 24 Порядку № 845).

Згідно з абз.1 п. 25 Порядку №845, безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.

Відповідно до п. 28 Порядку №845, орган Казначейства протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету (коди тимчасової класифікації видатків та кредитування місцевих бюджетів) та економічної класифікації видатків бюджету і рахунки боржника, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення таких кодів та рахунків орган Казначейства повідомляє боржникові про здійснення безспірного списання коштів з його рахунків.

У повідомленні також зазначаються строк подання боржником інформації, повязаної з виконанням рішення про стягнення коштів, який не може перевищувати пяти робочих днів з дати надходження повідомлення, та відомості про непроведення органом Казначейства платежів за платіжними дорученнями боржника.

Відповідно до п.33 Порядку №845 у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із субєктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника.

Процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначена п.п.47-52 Порядку.

Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством України відповідно до п. 47 Порядку № 845 на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.

Тобто, безспірне списання коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється у разі неможливості здійснити таке списання відповідно до п. 24 Порядку № 845.

Як підтверджено матеріалами справи, відповідачем своєчасно було прийнято виконавчий документ до виконання. Так, заява ОСОБА_1 надійшла до відповідача 26 серпня 2017 року та цього ж дня була прийнята до виконання.

Відповідачем протягом трьох робочих днів після надходження виконавчого документа 31 серпня 2016 року на підставі документів, поданих стягувачем направив боржнику Управлінню соціального захисту населення Добропільської міської ради повідомлення про не проведення управлінням платежу за платіжним дорученням боржника та про наявність підстав, які унеможливлюють виконання рішення суду. У відповідь 02 вересня 2016 року боржник повідомив про відсутність передбачених бюджетних призначень на виплату коштів для виконання рішень суду коштів (лист №08/4026/01-16 від 02.09.2016 року).

Отже у звязку з відсутністю коштів на розрахунковому рахунку боржника Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради кошти на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню з рахунків органів Державної казначейської служби України.

Згідно підпунктом 4 пункту 4 Положення про Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області, Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області відповідно до покладених на нього завдань здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

В свою чергу відповідач - Управління Державної казначейської служби України у м.Добропілля у звязку з встановленою відсутністю коштів на рахунках боржника та з метою належного виконання рішення суду керуючись приписами п.п. 1 п. 47 Порядку №845 направив документи надані стягувачем та боржником у справі №227/880/16-а до Головного управління ДКСУ у Донецькій області.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд зауважує, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність з боку відповідача - Управління Державної казначейської служби України у м.Добропілля Донецької області незаконної бездіяльності з огляду на те, що ним було вжито всіх заходів передбачених законодавством, як то направлено повідомлення боржнику та в наслідок встановленої відсутністю коштів на рахунку останнього передано документи до Головного управління Казначейства для виконання рішення, тому такі дії по суті не можуть бути бездіяльністю.

При цьому суд з метою належного захисту прав позивача вважає за необхідне розяснити наступне.

Відповідно до п. 48 Порядку №845, перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України (п. 49 Порядку № 845).

З інформації на офіційному сайті Державної казначейської служби України щодо виконання судового рішення №227/880/16-а вбачається, що на теперішній час судове рішення Державною казначейською службою України не виконане, тобто протягом встановлених трьох місяців кошти за рішенням суду на користь позивача так і не перераховані.

Таким чином, суд звертає увагу позивача, що відповідачем його права не порушено, а позов повинен бути заявлений до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Крім того, Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» впроваджено механізм компенсації, внаслідок порушення Державною казначейською службою України строків перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу.

Частиною 1 ст. 5 вказаного Закону передбачено, що у разі якщо Державна казначейська служба України протягом трьох місяців не перерахувала кошти за рішенням суду про стягнення коштів, крім випадку, зазначеного в частині четвертій статті 4 цього Закону, стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується Державною казначейською службою України (ч. 2 ст. 5 цього Закону).

Враховуючи невиконання виконавчого документа №227/880-16-а протягом більш ніж три місяці, у стягувача (позивача) виникає право на отримання встановленої компенсації.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5000 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 Цивільного Кодексу України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно зі ст. 1173 цього Кодексу, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Як зазначено у п.п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем у позовній заяві не зазначено якими доказами підтверджуються обставини заподіяння йому моральної шкоди. Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Добропілля за участю прокурора інтересах Управління Державної казначейської служби України у м.Добропілля про визнання незаконною бездіяльності щодо невиконання судового рішення постанови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 20.05.2016 року по адміністративній справі №227/880/16-а (2-а/227/949/2016) в частині стягнення з УСЗН Добропільської міської ради на його користь у сумі 242,41 грн. та стягнення моральної шкоди 5000 грн. - відмовити.

Вступну та резолютивну частини постанови складено та підписано у нарадчій кімнаті 18 вересня 2017 року.

Повний текст постанови складено та підписано 25 вересня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.