Справа № 457/9/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6842/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

позивача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 26 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

06.01.2017 ОСОБА_2 звернувся в суд із адміністративним позовом до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить визнати протиправною відмову виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 22.07.2016 № 03/К-1001 та від 23.08.2016 № 03/К-61у щодо надання позивачу офіційного дозволу перебувати з його книгою на території курортного парку біля старого бювету по бульвару Торосевича м. Трускавця для розповсюдження відповідної інформації та поновити за ним те місце перебування з його книгою, яке раніше офіційно надане згідно дозволу відповідача відповідно до протоколу від 18.01.2007 № 1, узгодженого з управлінням архітектури 30.01.2007.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що він написав книгу на духовну тематику, на яку отримано свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір ПА № 2789. Також він зареєстрував високодуховне об'єднання «Світлиця» відповідно до вимог чинного законодавства. Починаючи з літа 2000 року він зі своєю книгою практично кожного дня перебував на території старого бювету, що знаходиться на бульварі Торосевича у м. Трускавці для того, щоб ознайомити людей зі змістом його книги та дотичної інформації. Виконавчий комітет Трускавецької міської ради прийняв рішення від 29.09.2011 № 260 «Про заборону господарської діяльності на території курортного парку в межах першого поясу санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся», на підставі якого йому заборонено знаходитися з книгою на території бювету. Позивач звертався з письмовою заявою до міського голови ОСОБА_3, двічі був на особистому прийомі з проханням надати йому офіційний дозвіл на перебування біля старого бювету, однак йому щоразу відмовлено на підставі вищенаведеного рішення. Вважає, що оскільки він не є суб'єктом господарської діяльності, не має на меті одержання прибутку, не надає жодних послуг, то така відмова в наданні офіційного дозволу є протиправною.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 26.04.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального права, а тому просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що позивач повинен був звертатись з заявою до Трускавецької міської ради Львівської області від високодуховного об'єднання «Світлиця», а не як фізична особа, оскільки саме він є автором книги. Крім того, він не є суб'єктом господарської діяльності, не має на меті одержання прибутку і не надає жодних послуг, а отже не підпадає під жодну, з перелічених в рішенні від 29.09.2011 № 260 «Про заборону господарської діяльності на території курортного парку в межах першого поясу санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся», заборон.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у відсутності представника відповідача.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави і межі апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 грудня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до міського голови м. Трускавця ОСОБА_3 з заявою щодо надання йому офіційного дозволу на перебування з його книгою на території курортного парку біля старого бювету по бульвару Торосевича м. Трускавця для розповсюдження відповідної інформації.

Аналогічні звернення мали місце в період з лютого 2016 року по серпень 2016 року.

Однак, відповідачем ОСОБА_2 було відмовлено у наданні такого дозволу на підставі рішення виконкому № 260 від 29 вересня 2011 року, яким заборонено з 01 жовтня 2011 року на території курортного парку міста в межах першого поясу зони санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся» по бульвару Торосевича в м. Трускавці будь-яку господарську діяльність, в тому числі діяльність художників, портретистів, розміщення МАФ - зовнішньої реклами, а також торгівельну діяльність продуктовими та промисловими групами товарів та надання будь-яких інших послуг; затверджено схеми-плани місць для здійснення господарської діяльності для суб'єктів господарювання, які мали відповідні дозволи по бульвару Торосевича згідно з додатками № 1 та № 2; Трускавецькому відділу МВС рекомендовано вжити посилених заходів щодо ліквідації несанкціонованої торгівлі на території курортного парку міста в межах першого поясу зони санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся»; скасовано дозволи та відмінено розпорядження міського голови щодо їх видачі згідно з додатком № 3.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки на час виникнення спірних відносин рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 260 від 29 вересня 2011 року «Про заборону господарської діяльності на території курортного парку, в межах першого поясу санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся» не скасоване, прийняте з дотриманням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про курорти», Закону України «Про природно-заповідний фонд», підзаконних нормативно-правових актів, то відмова у задоволенні заяв ОСОБА_2 є обґрунтованою і рішення органу місцевого самоврядування прийняте в межах повноважень, визначених законом є обов'язковим до виконання, що закріплено і в Конституції України.

Суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції погоджується, з огляду на таке.

Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об'єктів регулюються Законом України «Про природно-заповідний фонд України».

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на території парків-пам'яток садово-паркового мистецтва забороняється будь-яка діяльність, що не пов'язана з виконанням покладених на них завдань і загрожує їх збереженню.

На виконання цієї вимоги Трускавецькою міською радою ухвалено рішення № 80 від 24 березня 2011 року, яким забезпечено виконання чинного законодавства щодо господарської діяльності в парку пам'ятці садово-паркового мистецтва місцевого значення (курортному парку) та в межах першої санітарної зони охорони мінеральних джерел після реалізації комплексних заходів, передбачених цим рішенням.

Відповідно до рішення Трускавецької міської ради № 215 від 21 липня 2011 року «Про розгляд припису головного державного санітарного лікаря м. Трускавець Н.М. № 1428/02 від 09 липня 2011 року» заборонено стихійну торгівлю харчовими продуктами, промисловими групами товарів та надання послуг як суб'єктами господарювання, так і приватним особам, художникам, портретистам, включаючи розміщення МАФ, зовнішньої реклами на території курортного парку, в межах першого поясу зони санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся» терміном з 01 вересня 2011 року. З метою дотримання природоохоронного законодавства Трускавецькою міською радою прийнято і рішення № 260 від 29 вересня 2011 року.

Відповідно до ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання.

Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» серед інших до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать Повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв'язку, а саме: організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Статтею 2 Закону України «Про курорти» визначено, що законодавство про курорти базується на положеннях Конституції України і складається з цього закону та інших нормативно-правових актів.

Постановою Міністрів УРСР від 16 грудня 1982 року № 614 затверджено Положення про курорти Трускавець і Слов'янськ, яке станом на теперішній час регулює статус курорту Трускавець.

Відповідно до рішення Львівської обласної ради від 09.10.1984 р. №495 «Про мережу території і об'єктів природно-заповідного фонду області» затверджено мережу територій і об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення відповідно до діючої кваліфікації згідно з додатками № 1-4 до рішення.

Згідно додатку № 3 до вищезазначеного рішення у список державних парків-пам'яток садово-паркового мистецтва місцевого значення включено Курортний парк у м. Трускавці площею 78,0 га.

Відповідно до п. 2 прикінцевих положень Закону України «Про курорти» до приведення законів, інших нормативно-правових актів у відповідність з нормами цього закону вони застосовуються у частині, що не суперечить цьому закону.

Статтею 27 Закону України «Про курорти» передбачено, що метою санітарної охорони курортів є збереження природних властивостей наявних лікувальних ресурсів, запобігання забрудненню, пошкодженню та передчасному виснаженню цих ресурсів. З цією метою в межах курорту встановлюється округ санітарної (гірничо-санітарної) охорони.

Згідно ч. 3 ст. 31 Закону України «Про курорти» на території першої зони (зони суворого режиму) забороняється користування надрами, не пов'язане з використанням природних лікувальних ресурсів, розорювання земель, провадження будь-якої господарської діяльності, а також інші дії, що впливають, або можуть вплинути на розвиток небезпечних геологічних процесів, на природні лікувальні фактори курорту та його екологічний баланс.

Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 16.04.2009 № 7-ргг2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 143, 144. 146 Основного Закону України.

З огляду на викладене, органи місцевого самоврядування, здійснюючи владу і самостійно вирішуючи питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції, та приймаючи рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки, рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 260 від 29 вересня 2011 року «Про заборону господарської діяльності на території курортного парку, в межах першого поясу санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся» заборонено надання, зокрема інших послуг, тому ОСОБА_2 правомірно відмовлено у наданні дозволу, щодо перебування з його книгою на території курортного парку біля старого бювету по бульвару Торосевича м. Трускавця для розповсюдження відповідної інформації.

Крім того, у задоволенні позовної вимоги, щодо поновлення за позивачем місця перебування з його книгою, яке раніше було надане згідно дозволу відповідача відповідно до протоколу від 18.01.2007 № 1, узгодженого з управлінням архітектури 30.01.2007 слід відмовити, оскільки із змісту цього протоколу вбачається, що комісією надавалась лише пропозиція для оформлення розпорядження міського голови про надання дозволу на проведення вуличної торгівлі (п. 5 Витягу з протоколу № 1засідання комісії по торгівлі, побуту, громадському харчуванню та виділенню місць для організації вуличної торгівлі від 18.01.2007) за умови звернення в Управління архітектури та містобудування для погодження місця та проведення державної реєстрації, як підприємця (фізичної особи) при умові реалізації на період друкованої продукції (п. цього Витягу з протоколу). Однак, як вбачається з матеріалів справи, і, що не заперечувалось в судовому засіданні позивачем, ОСОБА_2 не був зареєстрований як підприємець (фізична особа), не веде господарської діяльності, не має на меті одержання прибутку і не надає жодних послуг. При цьому, така вимога є похідною від вимоги про визнання протиправною відмови виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 22.07.2016 № 03/К-1001 та від 23.08.2016 № 03/К-61у щодо надання позивачу офіційного дозволу перебувати з його книгою на території курортного парку біля старого бювету по бульвару Торосевича м. Трускавця для розповсюдження відповідної інформації, в задоволенні якої судом відмовлено.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 260 від 29 вересня 2011 року «Про заборону господарської діяльності на території курортного парку, в межах першого поясу санітарної охорони підземного джерела водопостачання-родовища мінеральної води «Нафтуся» не скасоване, прийняте з дотриманням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про курорти», Закону України «Про природно-заповідний фонд», підзаконних нормативно-правових актів, то позивачу правомірно відмовлено у задоволенні заяв ОСОБА_2 від 22 липня 2016 року та від 23 серпня 2016 року і така відмова у формі рішення є обґрунтованою, прийнятою в межах повноважень органів місцевого самоврядування, визначених законом та є обов'язковим до виконання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 254 КАС України, суд -

ухвалив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 26 квітня 2017 року у справі № 459/7/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін

Ухвала в повному обсязі скаладена та підписана 25.09.2017.