Справа № 461/5303/17
Суддя: Зубачик Н. Б.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/5303/17
Провадження №2-а/461/458/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Пелех О.А.,

за участю:

представника відповідача Лубоцького Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 (ОСОБА_3) до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття провадження -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття провадження. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що постановою в.о. заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромного Я.І. від 03 липня 2017 року у справі №2534/20900/17 ОСОБА_3 (ОСОБА_3) було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 481 МК України та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. Вважає, що дана постанова винесена із порушенням норм чинного законодавства України, а саме за межами строків накладення адміністративного стягнення і підлягає скасуванню. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 03 липня 2017 року у справі про порушення митних правил №2534/20900/17, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 (ОСОБА_3) за ч. 3 ст.481 Митного кодексу України, а провадження у справі про порушення митних правил закрити, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно позову, ОСОБА_3 (ОСОБА_3), серед іншого, просить також поновити строк на оскарження постанови від 03 липня 2017 року у справі про порушення митних правил №2534/20900/17.

Відповідно до ч.1 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За положенням ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Частиною 2 статті 100 КАС України зазначається, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Оскаржувана постанова винесена 03 липня 2017 року, про яку, як вбачається з заяви про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови, ОСОБА_3 (ОСОБА_3) дізнався 27.07.2017 року, оскільки не був присутній під час розгляду справи та оскаржив її до Галицького районного суду м. Львова 01.08.2017 року.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що позивач з поважних причин пропустив шестимісячний строк звернення з адміністративним позовом до суду, а тому необхідно поновити строк для звернення до суду за захистом його прав.

Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, представник позивача через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову. Надав письмові заперечення, в яких зазначає про те, що законодавцем чітко встановлено, що порушення митних правил, передбачених, в тому числі ст. 481 МК України - є триваючим порушенням та було виявлене 15.06.2017 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 15.06.2017 року №2534/20900/17 і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення. Оскільки постановою від 03.07.2017 року на позивача накладено стягнення, то строк, передбачений ст. 467 МК України не пропущено. Додатково зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу. Однак, позивач до Львівської митниці із повідомленням щодо факту аварії або дії обставин непереборної сили не звертався, жодних документів на підтвердження факту дії обставин непереборної сили позивачем на митницю не подавалось. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Судовим розглядом встановлено, що 15 червня 2017 року стосовно ОСОБА_3 (ОСОБА_3) складено протокол про порушення митних правил № 2534/20900/17 за ознаками порушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України. Вказаний протокол про порушення митних правил було складено в зв'язку з тим, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ввіз на митну територію України транспортний засіб марки «Toyota Corolla» р.н. НОМЕР_2 та не вивіз його в установлений законодавством термін та перевищив строк тимчасового ввезення більше ніж на 10 діб.

Судом також встановлено, що 15.06.2017 року о 00 год. 10 хв. гр. Республіки Польща ОСОБА_3 прямував в якості пасажира у приватну поїздку з Республіки Польша до України автомобілем мети «Renault Trafic», р.н. НОМЕР_1, через митний пост «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС, обравши формою проходження митного контролю смугу руху «зелений коридор». У ході митного контролю вказаного транспортного засобу в ПІК «Інспектор» спрацювала АСАУР, згідно інформації якої гр. Республіки Польща ОСОБА_3 10.10.2015 року ввіз транспортний засіб особистого користування на митну територію України у митному режимі «Тимчасового ввезення» через п/п «Устилуг - Зосін» Волинської митниці ДФС, а саме: автомобіль марки «TOYOTA COROLLA», р.н. НОМЕР_2, VIN: НОМЕР_3.

Згідно бази даних Диспетчера ЗМК та Пасажирського пункту пропуску в ПІК АСМО «Інспектор», вищевказаний транспортний засіб за межі митної території України станом на 15.06.2017 р. не вивозився, в будь-який інший митний режим ніж «тимчасове ввезення» не заміщувався.

У зв'язку з цим 03 липня 2017 року в.о. заступника начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням Скоромним Я.І. винесено постанову в справі про порушення митних правил №2534/20900/17, якою ОСОБА_3 визнано винним у вчинені порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.481 МК України та накладено стягнення у розмірі 17000,00 грн. /а.с.10-12/.

Нормами ст. 108 МК України встановлено, що строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, а також те, що попередньо встановлений строк може бути продовжений за попередньою поданою заявою власника цих товарів.

Згідно норм ч. 1 ст. 380 МК України встановлено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов'язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Частиною 5 статті 380 МК України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Відповідно до ч. 3 ст. 481 МК України перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Варто наголосити, що хоча транспортний засіб керований ОСОБА_3 (ОСОБА_3) не є транспортним засобом комерційного призначення, на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 481 МК України, оскільки згідно з п. 57 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, термін «товар» вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергію, що переміщується лініями електропередачі. Таким чином поняття «транспортний засіб особистого користування» охоплюється поняттям «товар», оскільки він є рухомою річчю.

Статтею 181 Цивільного кодексу України визначено, що рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

Таким чином, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_3 (ОСОБА_3) перевищив строк тимчасового ввезення зазначеного транспортного засобу на митну територію України більше ніж на десять діб, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст. 481 МК України.

Разом з тим, суд вважає, що твердження позивача про те, що притягнення його до адміністративної відповідальності застосоване поза межами строків є безпідставним і спростовується положеннями ч.1 ст. 467 Митного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В даному випадку позивачем вчинене правопорушення митних правил, передбачене ст. 481 МК України, яке, як слідує з вищенаведеного, належить до триваючих правопорушень, що прямо передбачено ст. 467 МК України.

Статтею 487 МК передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Вчинене позивачем правопорушення є триваючим та виявлене 15 червня 2017 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 15.06.2017 р. №2534/20900/17.

Постанова про порушення митних правил винесена відповідачем 03 липня 2017 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня виявлення триваючого правопорушення.

Окрім того, необхідно зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини, події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. У відповідності до вимог ст.192 МК України, до найближчого органу доходів і зборів про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортних засобів позивач не звертався.

Згідно із ч. 1 ст. 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Проте, позивач не надав документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України до митного органу або суду.

У відповідності до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову. Суб'єкт владних повноважень повинен надати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Згідно ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що представником відповідача в судовому засіданні належними та допустимими доказами, перевіреними в судовому засіданні доведено, що постанова від 03 липня 2017 року винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття ухвали; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправною та скасування постанови необхідно відмовити.

Водночас, щодо вимоги позивача про закриття провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, суд зауважує наступне.

Відповідно до пункту 1 частини першої ст.17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

До правових актів індивідуальної дії належать також рішення (постанови) про притягнення фізичних осіб до адміністративної відповідальності, які прийняті суб'єктами владних повноважень (крім суду).

Відповідно до положень ст.522 МК України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно ч.1 ст.529 МК України постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч.1 ст.530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, - судом у зв'язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Частиною 2 ст.530 МК України встановлено, що за результатами перевірки центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, що проводив перевірку, приймає одне з таких рішень: про залишення постанови без змін, а скарги - без задоволення; про скасування постанови і надіслання справи на новий розгляд; про скасування постанови та закриття справи; про зміну виду адміністративного стягнення в межах відповідальності, передбаченої за відповідне порушення митних правил, з тим, однак, щоб це стягнення не було посилено.

Аналіз норм МК України та КАС України щодо компетенції судів у справах про адміністративні правопорушення дозволяє суду дійти висновку, що право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише до повноважень органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст.522 МК України випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність та обґрунтованість постанови у справі про адміністративне правопорушення, а тому така вимога не є вимогою, яка підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, що є наслідком закриття провадження у цій частині вимог, у відповідності до п.1 ч.1 ст.157 КАС України.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову в частині визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил слід відмовити, а провадження в частині позовної вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил - закрити.

Керуючись ст.ст.391-395, 467 МК України, ст.ст.7-12, 69-72, 86, 99, 100, 161-162, 167, 171-2 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити ОСОБА_3 (ОСОБА_3) строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Провадження в частині позовної вимоги про закриття провадження у справі про порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України щодо ОСОБА_3 (ОСОБА_3) - закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 (ОСОБА_3) до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил та закриття провадження, в частині визнання протиправною та скасування постанови від 03 липня 2017 року у справі №2534/20900/17 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.