Справа № 554/4881/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.09.2017 Справа № 554/4881/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

22 вересня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А.Г.

при секретарі Гречка Є.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора РРПП ГУНП у Кіровоградській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

20 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся з цим позовом до суду, в якому зазначив, що 14 червня 2017 року відповідно до постанови серії БР № 285320 відповідачем він на підставі ч. 2 ст. 122 КУпАП був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що близько 14 год. 03 хв., цього дня він, керуючи транспортним засобом «ЗАЗ LANOS» д. н. з. ВА 2329 ВН, перетнув регульоване перехрестя на кільцевій дорозі навколо м. Кропивницького на заборонений сигнал світлофору, чим порушив вимоги пп. «г» п. 8.7.3 Правил дорожнього руху України (далі - Правил).

Заперечуючи факт вчинення інкримінованого йому порушення Правил, він зазначив, що цих дій не вчинював і на заборонений сигнал світлофора не рухався, а проїхав перехрестя з дотриманням вимог Правил на дозволений сигнал світлофора. Притягнення його до відповідальності відповідачем вважає незаконним, а винесену ним постанову протиправною, в звязку з чим і просить скасувати її як таку.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з мотивів, викладених в позовній заяві.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надавши суду заперечення проти позову, в яких наполягав на законності притягнення позивача до відповідальності на підставі наявних, як на його думку, доказів, а тому заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд у цьому відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, повно, всебічно та обєктивно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносни.

Відповідно до постанови серії БР № 285320 від 14 червня 2017року (а. с. 4) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 2 ст. 122КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення вимог пп. «г» п. 8.7.3 Правил.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд враховує наступне.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. 8.1 Правил регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пункт 8.7.3. Правил встановлює, що сигнали світлофора мають такі значення: … е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Положеннями п. 8.10. Правил встановлено, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні а в усіх інших випадках перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, з копії оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 14 червня2017 року о 14 год. 03 хв., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив проїзд регульованого перехрестя на кільцевій дорозі навколо м. Кропивницького на заборонений сигнал світлофору.

Проте, судом в ході перегляду наданого відповідачем відеозапису не встановлено факту вказаного вище правопорушення. Зокрема, на відеозаписі у віддаленому зображенні проглядається лише рух через перехрестя легкового автомобіля сріблястого кольору, а не автомобіля позивача, як про це зазначено в постанові. Будь-які ознаки, які б давали підстави стверджувати, що це автомобіль саме позивача, на відеозаписі наданому відповідачем, не проглядаються. Крім того, ретельний аналіз зміни сигналів світлофорів, встановлених на вказаному перехресті, дає підстави суду вважати, що позивач, як він про це й стверджує, проїхав перехрестя на дозволений сигнал світлофора, не створивши при цьому жодних перешкод чи незручностей для інших учасників руху, які в цей час на перехресті та навколо нього знаходились.

Жодних доказів, окрім вказаного вище відеозапису, з якого неможливо встановити факт вчинення позивачем правопорушення, відповідачем не надано.

Аналіз змісту винесеної постанови, дає підстави суду констатувати, що вона не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, а тому судом розцінюється як протиправна.

Зокрема, в ній не наведено спростувань доводів позивача на заперечення ним факту вчинення інкримінованого йому правопорушення, не міститься відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд керується вимогами статті 69 КАС України, відповідно до якої доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків. письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідач, який є субєктом владних повноважень, всупереч вимогам ч. 2 ст. 71 КАС України, не надав суду достатніх та допустимих у розумінні ст. 70 КАС України доказів, які б безперечно підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення, не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу такого правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для задоволення адміністративного позову та скасування постанови в частині притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу.

Щодо вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її субєктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Однак, обовязковою умовою здійснення такого захисту судом є обєктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством, а тому не порушують прав позивача.

Суд констатує, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, є спором фізичної особи із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись статтями 6-14, 70, 71, 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 285320 від 14 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 29 вересня 2017 року.

Суддя А. Г. Савченко