Справа № 381/2191/17
Суддя: Осаулова Н. А.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі:

головуючого судді: Осаулової Н.А.,

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Фастів справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання призначити пенсію за віком,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року представник позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 є громадянкою України, її трудовий стаж орієнтовно складає більше 17 років, на даний час вона не працює. У 2002 році позивач виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, де була прийнята на консульський облік у консульському відділі Посольства України в Державі Ізраїль. Перед виїздом за кордон позивач мешкала та проживала в АДРЕСА_1 років ОСОБА_1 досягла усіх необхідних умов для призначення пенсії за віком, встановлених ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Крім того, позиває має право на додаткову пенсії відповідно до ЗК «Про статус і соціальний захист населення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки має посвідчення 4 категорії. Разом з тим, представник позивача зазначає, що ПФУ було визначено Фастівське об'єднане управління Пенсійного Фонду України Київської області, для розгляду заяви позивача про призначення пенсії. 20 грудня 2016 року, представник позивача звернувся до відповідача із особистою нотаріально посвідченою та апостильованою заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії та з оригіналами усіх необхідних документів для призначення пенсії, які були надані для огляду та засвідчення копій. Між тим, рішенням Фастівського об'єднаного управління пенсійного фонду України Київської області від 30 грудня 2016 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії. Представник позивача зазначає, що дане рішення 06 червня 2017 року було відправлено на електронну пошту представників. Дане рішення мотивовано тим, що у позивачки відсутня реєстрація на території України за місцем знаходження відповідача, те що позивач мала особисто звернутися із заявою про призначення пенсії та те, що позивач буцімто не надала належним чином завірені копії документів. Представник позивача та позивач вважають рішення відповідача незаконним, тому представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судове засідання представник позивача не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності та відсутності ОСОБА_1, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на свої письмові заперечення. Зазначив, що відповідно до поданої заяви, громадянка ОСОБА_1 постійно проживає на території Держави Ізраїль і відповідно до розподіл повноважень Фастівське об'єднане УПФУ Київської області не відноситься до територіального органу, що призначає пенсію за місцем проживання заявника. Окрім того, паспорт, ідентифікаційний номер, диплом поро навчання, посвідчення потерпілого 4 категорії та трудова книжка були надані представником без оригіналів, що не відповідає пункту 2.23 Порядку.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно дослідивши всі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є громадянкою України, що підтверджується паспортом громадянина України Серія НОМЕР_1, виданий 28 березня 1997 року Фастівським МРВ ГУ МВС України в Київській області.

Позивач проживала на території України, працювала, та на даний час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2

Так, 02.12.2016 року, ОСОБА_2 звернувся, до Пенсійного фонду України із зверненням, щодо передачі заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії уповноваженому управлінню для розгляду по суті.

Як вбачається з листа № 41759/02-21 від 21 грудня 2016 року, Пенсійного фонду України, вищевказане звернення від 02 грудня 2016 року, було передано до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, та роз'яснено, що оскільки ОСОБА_1 до виїзду на постійне місце проживання до Ізраїлю проживала в м. Фастів, то управлінням, визначеним для розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії, є Фастівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області.

22 грудня 2016 року, уповноважений представник ОСОБА_1, звернувся до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1

Рішенням № 80 від 30 грудня 2016 року, відповідачем було відмовлено у призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1. Рішення мотивованим тим, що громадянка ОСОБА_1 мала особисто з'явитися до органу Пенсійного фонду з питанням призначення пенсії, з паспортом (або іншим документом, що засвідчує її особу, місце проживання (реєстрації) та вік (одночасно)), що приймається для виконання вимог Правил призначення пенсії. Разом з тим, до управління не було надано оригіналів, паспорта, ідентифікаційного коду, диплому про навчання, посвідчення потерпілого 4 категорії та трудової книжки, що не відповідає пункту 2.23 Правил. Окрім того, до заяви не було надано документів, які б підтверджували, що заявник не отримує пенсію з інших джерел.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з п. 1. 1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення пенсії непрацюючим особам, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у містах та районі за місцем проживання (реєстрації). Або законним представником за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Згідно з частиною 1 статті 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Вказаний закон не містить обмежень на подачу заяви про призначення пенсії представником пенсіонера заявника.

Право на соціальний захист громадян України закріплено статтею 46 Конституції України та конкретизоване у Законі України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Так, статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створення мережі державних, комунальних, приватних закладів за догляду за непрацездатними.

Згідно з ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, позивач, проживаючи в державі Ізраїль, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Такої позиції притримується Вищий адміністративний суд України в своїй ухвалі від 25.06.2015 (К/800/18966/15).

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача у своїх запереченнях вказує, зокрема, на те, що заява має подаватись за місцем проживання (реєстрації) заявника.

Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, встановлено, що необхідною умовою для реалізації особою права на отримання пенсії є реєстрація її місця проживання на території України.

Конституційний Суд України в рішенні від 07.10.2009 р. № 25-рп/2009 визнав такими, що не відповідають Конституції України (неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір.

Зокрема, в пункті 3.3 цього рішення зазначено, що оспорюваними нормами Закону конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

При цьому Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору.

Вищий адміністративний суд України виклав правову позицію у справах №№2а/0522/2583/12, 2а/521/425/13, 2а/316/44/14, що відсутність на даний час механізму виплати пенсій громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення, не може бути підставою для позбавлення позивача як громадянина України гарантованого йому державою права на отримання пенсії у старості. Тому неправомірною є відмова відповідача в прийнятті до розгляду документів для призначення особі пенсії за віком з підстави відсутності в неї зареєстрованого місця проживання в Україні.

Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава, відповідно до конституційних принципів, зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Таким чином, не допускаються обмеження права на соціальний захист зокрема права на отримання пенсії за ознакою місця проживання.

Окрім того, представник відповідача вказує, що представником позивача було порушено встановлений законом порядок для призначення пенсії.

Згідно з п. 2.9 Порядку "Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Відповідно до п. 2.23 цього Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

Згідно з абз. 2 п.1.7 Порядку у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 особисто не звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії від 22.12.2016 року, а до відповідача звернувся ОСОБА_2, з нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1 про призначення пенсії. Окрім того, при зверненні представника позивача до управління Пенсійного фонду, останнім не будо надано оригіналу паспорту громадянки України ОСОБА_1, що унеможливило управління Пенсійного фонду належним чином з'ясувати особу заявника.

Між тим, до відповідача не було надано оригіналів інших документів, а саме: ідентифікаційного коду, диплому про навчання, посвідчення потерпілого 4 категорії та трудової книжки, які є обов'язковими для надання при призначенні пенсії, які передбачені п. 2.23 Порядку.

Разом з тим, представником позивача до управління Пенсійного фонду не було надано документів, які б підтверджували, що позивач не отримує пенсію з інших джерел.

Від так, суд приходить до висновку, що позивачем не дотримано встановлений законом порядок звернення за призначенням пенсії, а отже рішення відповідача про відмову від призначення пенсії № 80 є правомірним та винесеним відповідно до вимог чинного законодавства.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи, щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 69, 71, 122, 160, 161, 163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Фастівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про зобов'язання призначити пенсію за віком - залишити без задоволення.

Постанова може бути оскаржена в Київський апеляційний адміністративний суд через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СУДДЯ