Справа № 820/2358/17
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

19.09.2017 р. № 820/2358/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан. В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Ахвердян Р.А.

представника позивача - Білоголовської Л.А.,

представник третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Золота Нива 1" до Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Приватне підприємство "Золота Нива 1", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд:

1) зобов'язати Сектор з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняті державним реєстратором Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанським Валерієм Геннадійовичем:

- № 31423733 від 16.09.2016р.,

- № 31421707 від 16.09.2016 р,

- № 31419519 від 16.09.2016 р.;

2) зобов'язати Сектор з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області у десятиденний строк з дня отримання судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, подати суду звіт про виконання судового рішення у даній справі.

В судовому засіданні 19.09.2017 року суд поставив на обговорення питання про закриття провадження по даній справі, у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представники позивача заперечувала проти закриття провадження по даній справі.

Представник третьої особи проти закриття провадження не заперечував.

Вислухавши думку представників позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до договору оренди землі від 10.12.2009 р., який зареєстровано в Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 21.12.2009р. за №07, Ізюмська районна державна адміністрація Харківської області як орендодавець надала, а ПП «Золота нива 1», як орендар прийняло в строкове (на 49 років) платне користування земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею ріллі 41,7982 га, із земель державного резервного фонду (поле №2), яка розташована на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до п.п.8, 43 цього Договору та ст.18 Закону України «Про оренду землі» (в чинній редакції на час укладення Договору), Договір діє до 21.12.2058 р.

Наказами Головного управління Держземагентства України у Харківській області від 19.03.2014р. №ХА/:03:000/00001027, №ХА/:03:000/00001028, ХА/:03:000/00001029 були затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та передані у власність земельні ділянки кадастровий номер НОМЕР_2 площею 6,61га, кадастровий номер НОМЕР_3 площею 6,61га, НОМЕР_4 площею 6,61га відповідно ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5.

Рішеннями про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №31423733 від 16.09.2016 року, № 31421707 від 16.09.2016 року, №31419519 від 16.09.2016 року державним реєстратором Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанським В.Г. на підставі вищенаведених наказів було проведено державну реєстрацію права власності на вищенаведені земельні ділянки за ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5

На підставі зазначених рішень ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_5 отримали свідоцтва про право власності на вказані земельні ділянки.

Позивач в позові зазначає, що вказані земельні ділянки розташовані на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_1, загальною площею ріллі 41,7982 га, яка надана йому в оренду, згідно договору оренди від 10.12.2009 р., який зареєстровано в Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 21.12.2009р. за №07.

Отже, предметом розгляду в даному провадженні є правомірність рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнятих державним реєстратором Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанським Валерієм Геннадійовичем: № 31423733 від 16.09.2016р., № 31421707 від 16.09.2016 р, № 31419519 від 16.09.2016 р.

Згідно положень частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що завданням адміністративного судочинства є розгляд і вирішення спорів про поновлення порушених суб'єктивних прав громадян і організацій у сфері публічно - правових відносин.

Положеннями статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що є справою адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, справою адміністративної юрисдикції є спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єкта, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкту. У випадку якщо суб'єкт владних повноважень у спірних правовідносинах не здійснює вказані владні управлінські функції щодо іншого суб'єкта, який є учасником спору, такий спір не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак справи адміністративної юрисдикції, і, відповідно не може вирішуватись адміністративним судом.

Як встановлено з матеріалів справи, ПП «Золота нива 1» не є учасником правовідносин з державним реєстратором Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області Ольшанським В.Г. щодо державної реєстрації права власності за третіми особами. Отже, спір між позивачем та державним реєстратором - відповідачем не відповідає ознакам справи адміністративної юрисдикції.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень", згідно пункту 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду"", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із припиненням права позивача на користування вищезазначеними земельними ділянками, та реєстрацію права власності на них, з правомірністю яких не погоджується позивач, суд приходить до висновку, що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільно-правових відносин у земельній сфері, є фактично спором про право користування та право власності на спірні земельні ділянки, а отже має вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №21-41а16 від 14.06.2016.

Згідно з частиною 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 157, 160, 165, 186 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом Приватного підприємства "Золота Нива 1" до Сектору з питань державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов'язання вчинити певні дії.

Роз'яснити позивачу, що розгляд справи належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного проваджені або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі ухвала виготовлена 25.09.2017 року.

Суддя Рубан В.В.