Справа № 815/1046/17
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/1046/17

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Осіпова Ю.В.,

суддів Золотнікова О.С., Скрипченка В.О.,

при секретарі Нехожиній О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк»» ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та 3-ї особи Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Інвестбанк»» про визнання протиправним рішення, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.02.2017 року ОСОБА_2 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «КБ «Інвестбанк»» ОСОБА_3, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та 3-ї особи ПАТ «Комерційний банк «Інвестбанк»», в якому просила суд:

- визнати протиправним рішення Уповноваженої особи ФГВФО ОСОБА_3 щодо відмови у включенні її, як вкладника ПАТ «КБ «Інвестбанк»», до Загального реєстру вкладників ПАТ «КБ «Інвестбанк»», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО;

- зобовязати Уповноважену особу ФГВФО ОСОБА_3 надати до ФГВФО додаткову інформацію про вкладника ОСОБА_2, якій необхідно здійснити виплати відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «КБ «Інвестбанк» за рахунок ФГВФО;

- зобовязати ФГВФО здійснити відшкодування коштів за її вкладом згідно договору банківського вкладу Д8 №2635/09828/01/840/1 від 21.10.2016 року за рахунок ФГВФО.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, всупереч вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», було неправомірно та безпідставно не включено її до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду 1-ї інстанції, ОСОБА_2 09.06.2017р. подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що судом, при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, просила скасувати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25.05.2017р. та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, виступ представника позивача та перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

21.10.2016р. між ПАТ «КБ «Інвестбанк» та позивачем ОСОБА_2 був укладений договір банківського вкладу (депозиту) Д8 №2635/09828/01/840/1, відповідно до якого, Банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 7600 доларів США на зберігання на строк 367 днів з 21.10.2016р. по 23.10.2017р. зі ставкою 7,8 %.

В період з 15.04.2016р. по 06.05.2016р. позивачка працювала на посаді тимчасово виконуючого обовязки «керуючого» відділення №3, яке знаходиться на балансі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк»» в період з моменту звільнення попереднього керуючого до переходу відділення на баланс Головного відділення Банку.

10.05.2016р. ОСОБА_2 було переведено на посаду провідного економіста відділення №3 ПАТ «КБ «Інвестбанк»», а з 12.09.2016р. звільнено «за власним бажанням».

15.12.2016р. на підставі рішення правління Національного банку України №490-рш/БТ від 15.12.2016р. «Про віднесення ПАТ «КБ «Інвестбанк»» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №2856 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Інвестбанк»» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», згідно якого розпочато процедуру виведення ПАТ «КБ «Інвестбанк»» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 16.12.2016р. по 15.01.2017р. включно, призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Інвестбанк»», визначені ст.ст.37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ОСОБА_3 на один місяць з 16.12.2016р. по 15.01.2017р. включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №17-рш від 11.01.2017р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк»» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №86 від 12.01.2017р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк»» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з вказаним рішенням було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк»» з 13.01.2017р. до 12.01.2019р. включно, призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Інвестбанк»», визначені, зокрема, ст.ст.37,38,47-52,53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ОСОБА_3 строком на два роки з 13.01.2017р. до 12.01.2019р. включно.

З 16.01.2017р. ФГВФО розпочав виплати вкладникам ПАТ «КБ «Інвестбанк»».

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Уповноваженої особи ФГВФО із відповідними заявами щодо виплати коштів.

27.01.2017р. Уповноважена особа ФГВФО ОСОБА_3 листом №216 повідомив позивачку про відсутність законних підстав для відшкодування коштів ФГВФО, оскільки остання є повязаною із банком особою.

Не погоджуюсь з зазначеними вище діями та рішеннями відповідача, позивачка звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та, відповідно, з правомірності дій відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду 1-ї інстанції і вважає їх обгрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Так, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 4 вказаного вище Закону №4452-VI визначено, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд здійснює функції в межах своїх повноважень, визначених цим Законом, іншими актами законодавства.

У відповідності до вимог пп.4 ч.2 ст.4 даного Закону №4452-VI, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 1 ст.3 Закону №4452-VI передбачено, що Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. А відповідно до ч.1 ст.1 цього ж Закону №4452-VI, виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду та згідно з ч.3 ст.12 має повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб.

Як слідує зі змісту приписів ч.1 ст.26 цього ж Закону №4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом і кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Одночасно, слід вказати, що відповідно до пориписів ч.4 ст.26 цього ж Закону, Фонд не відшкодовує кошти:

1) передані банку в довірче управління;

2) за вкладом у розмірі менше 10 гривень;

3) за вкладом, підтвердженим ощадним (депозитним) сертифікатом на пред'явника;

4) розміщені на вклад у банку особою, яка була членом спостережної (наглядової) ради, правління (ради директорів), ревізійної комісії банку, якщо з дня її звільнення з посади до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

5) розміщені на вклад у банку особою, яка надавала банку професійні послуги як аудитор, юридичний радник, суб'єкт оціночної діяльності, якщо ці послуги мали безпосередній вплив на виникнення ознак неплатоспроможності банку і якщо з дня припинення надання послуг до дня прийняття Національним банком України рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних не минув один рік;

6) розміщені на вклад власником істотної участі банку;

7) розміщені на вклад особою, яка на індивідуальній основі отримує від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або має інші фінансові привілеї від банку;

8) за вкладом у банку, якщо такий вклад використовується вкладником як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, у повному обсязі вкладу до дня виконання зобов'язань;

9) за вкладами у філіях іноземних банків;

10) за вкладами у банківських металах.

Так, як встановлено судами обох інстанцій, позивачка ОСОБА_2 з 15.04.2016р. по 06.05.2016р., відповідно до наказу №36-К від 14.04.2016р., працювала на посаді ТВО Керуючого відділення №3, яке знаходиться на балансі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк»» в період з моменту звільнення попереднього керуючого до переходу відділення на баланс Головного відділення Банку.

Далі, як видно з матеріалів справи, 10.05.2016р. позивачку було переведено на посаду провідного економіста відділення №3 ПАТ «КБ «Інвестбанк»», а з 12.09.2016р. звільнено за власним бажанням.

В подальшому, 21.10.2016р. позивачка ОСОБА_2 уклала із ПАТ «КБ «Інвестбанк» договір банківського вкладу та (депозиту) Д8 №2635/09828/01/840/1, відповідно до якого, Банк прийняв від вкладника на вкладний (депозитний) рахунок грошові кошти в сумі 7600 доларів США на зберігання на строк 367 днів з 21.10.2016р. по 23.10.2017р. зі встановленою ставкою 7,8 %.

Разом з тим, в тому ж році, а саме 15.12.2016р., на підставі рішення правління НБУ №490-рш/БТ «Про віднесення ПАТ «КБ «Інвестбанк»» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №2856 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Інвестбанк»» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

У звязку з зазначеним, було призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ «КБ «Інвестбанк»» ОСОБА_3 на один місяць з 16.12.2016р. по 15.01.2017р. включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №17-рш від 11.01.2017р. «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «КБ «Інвестбанк»» виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення №86 від 12.01.2017р. «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк»» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Згідно з вказаним рішенням було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Інвестбанк»» з 13.01.2017р. до 12.01.2019р. включно, призначено уповноважену особу ФГВФО та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Інвестбанк»» ОСОБА_3 строком на два роки з 13.01.2017р. до 12.01.2019р. включно.

З 16.01.2017р. ФГВФО розпочав виплати вкладникам ПАТ «КБ «Інвестбанк»».

Так, як вже зазначалось вище, відповідно до вимог п.4 ч.4 ст.26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд не відшкодовує кошти розміщені на вклад у банку особою, яка є повязаною з банком особою або була такою особою протягом року до дня прийняття НБУ рішення про віднесення такого банку до категорії неплатоспроможних (у разі прийняття НБУ рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч.2 ст.77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом року до дня прийняття такого рішення).

Приписами ж ст.52 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що для цілей вказаного Закону повязаними з банком особами є, зокрема, керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку.

Відповідно до ч.1 ст.42 Закону України «Про банки і банківську діяльність», керівниками банку є голова, його заступники та члени ради банку, голова, його заступники та члени правління (ради директорів), головний бухгалтер, його заступник, керівники відокремлених підрозділів банку.

А за змістом ст.23 цього Закону, відокремленими підрозділами банку є філії, відділення, представництва тощо, які відкриває банк на території України в разі його відповідності вимогам щодо відкриття відокремлених підрозділів, встановленим нормативно-правовими актами Національного банку України.

Отже, з вказаного вбачається, що оскільки позивачка з 15.04.2016р. по 06.05.2016р. працювала на посаді ТВО Керуючого відділення №3 (що підтверджується записом у трудовій книжці, наказ №36-К, т.1 а.с.24), яке знаходиться на балансі Філії ПАТ «КБ «Інвестбанк»», 21.10.2016р. поклала на депозитний рахунок в зазначеному банку грошові кошти, який, в свою чергу, 15.12.2016р., відповідно до рішення правління НБУ №490-рш/БТ, був віднесений до категорії неплатоспроможних, т.б. зазначені події відбулись протягом 1 (одного) року, то, відповідно, ОСОБА_2 являється повязаною особою з даним банком, т.б., згідно п.4 ч.4 ст.26 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідачами було правомірно відмовлено у виплаті їй коштів розміщених на вклад у банку.

До того ж, ще слід зазначити й про те, що відповідно до приписів ст.ст.11,71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст.86 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

А відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст.ст.195,196,198,200,205,206,254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Ю.В. Осіпов

Судді: О.С. Золотніков

ОСОБА_4