Справа № П/811/1372/17
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року справа № П/811/1372/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Притули К.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області в якому просить:

- визнати відмову Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області протиправною;

- зобов'язати Онуфріївську районну державну адміністрацію Кіровоградської області видати сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП "Нива" розміром 7,44 га на ім'я ОСОБА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідачем неправомірно було відмовлено у задоволенні її заяви про передачу у власність земельної частки (паю) ділянки із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Нива» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Онуфріївської селищної ради.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового розгляду справи в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.

Відповідачем подано до суду письмові заперечення (а.с.24-25), в яких проти позову заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні заявлених до відповідача вимог з підстав їх необґрунтованості та безпідставності, оскільки пред'явлена позивачем заява з додатками мала розбіжності.

На підставі усної ухвали, прийнятої в судовому засіданні 18 вересня 2017 р. та занесеної до журналу судового засідання (а.с.31-32), подальший розгляд справи проведено в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Позивач звернулась до голови Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області з заявою про передачу у її власність земельної частки (паю) ділянки НОМЕР_1, площею 5,0378 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення колишнього КСП «Нива» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Онуфріївської селищної ради , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) НОМЕР_2,що належав її матері (а.с.27).

Онуфріївська районна державна адміністрація Кіровоградської області на звернення позивача відповіла листом, в якому зазначила, що в ході розгляду звернення та доданих до нього документів виявлено розбіжності в написанні імені особи, а саме - згідно сертифікату на право на земельну частку (пай), в розділі прізвище, ім'я та по батькові особи, на яку видано зазначений документ зазначено - «ОСОБА_3», а в свідоцтві про право на спадщину за законом вказано - «ОСОБА_3». Враховуючи зазначені обставини, позивачу відмовлено в задоволені її заяви та рекомендовано звернутись до суду з метою встановлення факту, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одна й та сама особа (а.с.26).

Позивач до Онуфріївської районної державної адміністрації з заявою про отримання сертифікату на право на земельну ділянку (пай) не зверталась.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Законом, що визначає організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками є Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV (далі - Закон № 899).

Відповідно до ст. 1 Закону № 899 визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов'язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості. Громадянам, зазначеним в абзаці п'ятому частини першої цієї статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

За приписами ст. 2 Закону № 899 встановлено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Суд, проаналізувавши надані до суду документи, встановив, що в сертифікаті на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, в розділі прізвище, ім'я та по батькові особи, на яку видано зазначений документ зазначено - «ОСОБА_3» (а.с.10).

При цьому в свідоцтві про право на спадщину за законом вказано - «ОСОБА_3» (а.с.11).

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження, долученого до матеріалів справи, судом встановлено, що прізвище, ім'я та по батькові матері позивача - «ОСОБА_3» (а.с.7).

Доказів звернення позивача до суду з позовом про встановлення факту, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є однією особою суду не надано.

Отже, в судовому засіданні підтверджено позицію відповідача, що подані позивачем документи місять суттєві розбіжності.

Згідно абз. 1 ст. 3 Закону № 899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 5 Закону № 899 сільські, селищні, міські ради та районні державні адміністрації в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), зокрема: приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); приймають рішення про видачу документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку, власникам земельних часток (паїв).

Згідно п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 № 720/95 встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

За відсутності у позивача документів, передбачених ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», відповідач правомірно відмовив у наданні земельної ділянки та запропонував звернутися до суду.

Суд вважає позовні вимоги позивача не обґрунтованими та передчасним, оскільки щоб отримати сертифікат, на право на земельну частку (пай) та акт на право власності земельної частки (паю) позивачем має бути доведений факт про право на їх отримання.

Також суд зазначає, що відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо надання сертифікату, на право на земельну частку (пай) та акту на право власності є дискреційними повноваженнями та його виключною компетенцією, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 162,163 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Онуфріївської районної державної адміністрації Кіровоградської області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова відповідно до ст. 254 КАС України набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Кіровоградський окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги. У разі застосування судом частини третьої ст. 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула