Справа № 263/16714/16-а
Суддя: Папаценко П. І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2а/263/201/2017
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючої судді Папаценко П.І., при секретарі МасюкМ.С.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

До Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, просив суд:

- визнати неправомірним та скасувати рішення Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя про відмову в призначенні пенсії №838 від 14.11.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи ОСОБА_1 з 26.01.1988 року по 31.07.1999 року та з 1.08.1999 року по7.08.2003 року;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п.«а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 1 жовтня 2016 року із урахуванням при розрахунку пенсії відповідно до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відомостей про розмір заробітної плати згідно Довідки ПАТ «Донецький металургійний завод» №04/55 від 10.03.2016 року.

За ухвалою суду від 4.08.2017 року замінено відповідача - Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя на Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області.

Позовні вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтував тим, що внаслідок проведенням на території м. Донецьк (місце реєстрації) активної фази антитерористичної операції, він з сім'єю у 2014 році переїхав до м.Маріуполя (АДРЕСА_1). Адресу фактичного місяця проживання в м.Маріуполі підтверджує Довідка про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України. У зв'язку із досягнення 50 років, та набуттям права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», 5.10.2016 року він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До заяви було додано копії: трудової книжки, паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про реєстрацію як внутрішньо переміщена особа, наказів про атестацію робочих місць №30 від 25.01.1995 року, №2 від 04.01.2000 року, №144 від 30.12.2004 року, листи про перейменування підприємств «Донецький електрометалургійний завод», «Донецький металургійний завод», оригінали довідок про підтвердження пільгового стажу роботи №08/ок від 29.03.2016 року, №08/31-8 від 29.03.2016 року, довідка про розмір заробітної плати за 1990-1996 роки. Рішенням управління від 14.11.2016 року №838 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. З вказаним рішенням він не згоден, наполягає на задоволені позовних вимог.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області заперечувала проти задоволення позовних вимог. Дійсно позивач 5.10.2016 року звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Розглянувши надані позивачем документи - трудову книжку, пільгову довідку, управлінням було встановлено, що з 26.01.1988 року по 31.07.1999 року ОСОБА_1 працював на посаді розливника сталі в ПАТ «Донецький металургійний завод» м.Донецька та з 1.08.1999 року по 7.08.2003 року на посаді розливника сталі в ПАТ «Донецький електрометалургійний завод», які на час надання заяви для призначення пенсії та на теперішній час знаходяться на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Перевірити довідки, видані на тимчасово непідконтрольній території управління немає можливості. Крім того, відповідно до постанови КМУ №595 від 7.11.2014 року з 1.12.2014 року довідки з бюджетних установ, підприємств та організацій, що перебувають на території якої органи держаної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та не переміщені в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі не можуть підлягати до виконання. Отже відсутні підстави зарахування до пільгового стажу позивача спірний період роботи. Враховуючи наведене, після розрахунку пенсії позивача загальний стаж його роботи склав 30 років 6 місяців 6 днів, пільговий стаж за списком №1 відсутній, що не дає право на призначення пільгової пенсії за віком відповідно до п. «а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в 50 років. За таких обставин рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя №838 від 14.11.2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах. Право на пенсію за віком ОСОБА_3 набуде при досягненні 60 річного віку.

Суд, враховуючи позицію сторін, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Слід зазначити, що під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовують Списки, чинні на період роботи особи, тобто:

1) якщо пільгова робота до 31.12.1991 року застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Ради Міністрів СССР від 22.08.1956 р. №1173;

2) якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992 року (або тільки почалась після цієї дати) але не більше як до 11.03.1994 року застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів СССР від 26.01.1991 р. №10;

3) якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994 року (або тільки почалась після цієї дати) але не більше як до 16.01.2003 року застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 р. №162;

4) якщо пільгова робота продовжується після 16.01.2003 року (або тільки почалась після цієї дати) застосовуються Списки №1,2 затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 р. №36.

При цьому до пільгового стажу зараховують весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії у Списки.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон України № 1788).

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України № 1788 працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць мають, зокрема, чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 100 Закону України № 1788 особам, які працювали до введення дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідност. 62 Закону України № 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що позивач з 26.01.1988 року по 31.07.1999 року працював на посаді розливника сталі в ПАТ «Донецький металургійний завод» м.Донецька та з 1.08.1999 року по 7.08.2003 року на посаді розливника сталі в ПАТ «Донецький електрометалургійний завод», за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України повний робочий день (а.с. 13-21).

Суд зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказані періоди свідчать про зайнятість останнього за відповідними посадами повний робочий день. Записи про спірні періоди роботи,з 26.01.1988 року по 31.07.1999 року, з 1.08.1999 року по 7.08.2003 року засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірні періоди підтверджується відомостями трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства, ніяких дефектів записів трудова книжка не містить.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видавати такі довідки мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або їх правонаступники.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до пенсійного органу надано копії: трудової книжки, паспорту, ідентифікаційного коду, довідки про реєстрацію як внутрішньо переміщена особа, наказів про атестацію робочих місць №30 від 25.01.1995 року, №2 від 04.01.2000 року, №144 від 30.12.2004 року, листи про перейменування підприємств «Донецький електрометалургійний завод», «Донецький металургійний завод», оригінали довідок про підтвердження пільгового стажу роботи №08/ок від 29.03.2016 року, №08/31-8 від 29.03.2016 року, довідка про розмір заробітної плати для обчислення пенсії №04/55 від 10.032016 року за 1990-1996 роки. (а.с.22-23,26-39)

Рішенням Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Маріуполя №838 від 14.11.2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки перевірити довідки, видані на тимчасово непідконтрольній території управління немає можливості, вони не можуть підлягати до виконання.

З аналізу наданих позивачем документів вбачається, що записи в трудовій книжці відповідають наданим довідкам, дати періоду роботи співпадають повністю.

З урахуванням наведеного суд зазначає, що позивачем доведено пільговий характер своєї роботи у спірний період, а пенсійних орган не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Крім того, суд зазначає, що законодавство України передбачає персоніфікований облік відомостей, що використовуються для визначення права на пенсію кожної людини з урахуванням результатів її трудової діяльності. Ведеться облік того, як кожен громадянин та підприємство сплачують страхові внески в Пенсійний фонд України, а також які права на пільгове пенсійне забезпечення має кожен працівник.

У централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривають електронну персональну облікову картку. У ній, починаючи з 2000 року, накопичуються всі дані про заробіток, страхові внески в Пенсійний фонд, а також відомості про стаж роботи з усіх місць роботи та інші дані, потрібні для правильного призначення пенсій. Звіти в систему персоніфікованого обліку подають страхувальники, тобто роботодавці, особи, які працюють на спрощеній системі оподаткування, та самозайняті особи. Держреєстр зберігає повну інформацію.

В матеріалах справи містяться дані з системи «Персоніфікований облік» відносно ОСОБА_1, які містять відомості про страховий стаж, заробіток та страхові внески і також підтверджують право позивача на пільгове пенсійне забезпечення (а.с. 64-66).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що пенсійних орган, за наявності належним чином оформленої трудової книжки позивача, уточнюючих довідок підприємств про пільговий стаж позивача та відомостей з системи «Персоніфікований облік», не мав правових підстав відмовляти позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах з підстав, які позбавляють пенсійний орган можливості перевірки довідок та первинних документів.

Стосовно твердження відповідача, що для підтвердження стажу роботи позивачем було надано довідки підприємствами, які знаходиться в населеному пункті, на території якого органи державної влади не здійснюють свої повноваження, які не можуть бути враховані для перерахунку пенсії, оскільки ці довідки згідно чинного законодавства України не є дійсними, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У рішенні від 08 липня 2004 року у справі «Ілашку та інші проти Молдови та Росії», ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем «Молдавської Республіки Придністров'я». Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов'язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

Враховуючи, що рішення ЄСПЛ є джерелом права та обов'язковими для виконання Україною відповідно до статті 46 Конвенції, суди при розгляді справ зобов'язані враховувати практику ЄСПЛ, у тому числі і рішення в справах «Пічкур проти України», «Ілашку та інші проти Молдови та Росії» як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 06 жовтня 2015 року у справі № 816/4505/14, та в силу ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України враховується судом при розгляді даної справи.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною Владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

Суд зазначає, що в даному випадку позивач не може бути позбавлений свого права, що стосується предмету позову, оскільки спірні довідки засвідчені печатками підприємств держави України.

Відповідно до приписів ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За встановленими обставинами вбачається, що відповідач не довів належними доказами правомірність свого рішення, яке оскаржує позивач.

Наведене вище свідчить про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання, як пенсійне забезпечення особи.

За таких умов суд, вважає рішення пенсійного органу таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому підлягає скасуванню.

Оскільки суд прийшов до такого висновку, відповідача слід зобов'язати зарахувати до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «а» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період його роботи з 26.01.1988 року по 31.07.1999 року, з 1.08.1999 року по 7.08.2003 року та призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 1 жовтня 2016 року із урахуванням при розрахунку пенсії відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відомостей про розмір заробітної плати згідно Довідки ПАТ «Донецький металургійний завод» №04/55 від 10.03.2016 року.

Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 не наполягав на стягненні сплаченого судового збору, його стягнення суд вважає недоцільним.

Керуючись ст.ст.2,9,10,11,17, 72,86,94,159,161,160,162,163,167 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання неправомірним, скасування рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Маріуполя про відмову в призначенні пенсії №838 від14.11.2016 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», період роботи ОСОБА_1 з 26.01.1988 року по 31.07.1999 року, з 1.08.1999 року по 7.08.2003 року.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 1 жовтня 2016 року із урахуванням при розрахунку пенсії відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відомостей про розмір заробітної плати згідно Довідки ПАТ «Донецький металургійний завод» №04/55 від 10.03.2016 року.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м.Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя : Папаценко П.І.