Справа № 810/1962/16
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1962/16 Головуючий у 1-й інстанції: Лапій С.М. Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя: Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

При секретарі судового засідання: Хаврат О.О.

За участі представників:

позивача: Рибченко Н.М.;

відповідача: Домашенко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.07.16р. у справі №810/1962/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Васт-Транс» до Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про зобов'язання вчинити дії

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: зобов'язати відповідача-1 надати відповідачу-2 висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету за червень 2012 року (а.с.58-59).

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 13.07.16р. адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права; окрім того, представник апелянта в судовому засіданні покликався на пропуск позивачем граничного строку давності для відшкодування ПДВ, встановленого ст. 102 Податкового кодексу України.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та установлено судом першої інстанції, 19.07.12р. позивачем було подано до ДПІ у Києво-Святошинському районі ГУ ДФС у Київській області податкову декларацію з ПДВ за червень 2012 року та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у сумі 31 896 грн.

Згідно даних податкової декларації податкові зобов'язання складають - 2 684 088 грн.; податковий кредит - 854 774 грн.; від'ємне значення - 81 157 грн.; бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку підлягає 31 896 грн.

ПДВ у розмірі 31 896 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку по декларації з ПДВ за червень 2012 року (рядок 23.1.) формується за рахунок показників декларації ПДВ за травень 2012 року (рядок 20.2.).

Податкове зобов'язання (рядок декларації 9) становить 115 474 грн., податковий кредит (рядок 17) - 147 370 грн., від'ємне значення (рядок 9 мінус рядок 17) (рядок декларації 19) - 31 896 грн. (115 474 грн. - 147 370 грн.).

Від'ємне значення у розмірі 31 896 грн. (рядок декларації 20.2), відповідно, віднесено платником до відшкодування на рахунок у банку (рядок 23.1 декларації з ПДВ за червень 2012 року).

Отже, сума заявленого до бюджетного відшкодування ПДВ у червні 2012 року склала 31 896 грн.

Втім, вказана сума на час звернення з даним позовом не була відшкодована на поточний рахунок підприємства. Позивачем не отримано від контролюючого органу ні довідки про відсутність порушень, ні акту порушень за результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з ПДВ.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена до відшкодування сума є узгодженою в розумінні частини третьої п.200.10. статті 200 ПКУ; податковим органом не спростовано у встановлений податковим законодавством спосіб правомірність заявленої до відшкодування суми.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 200.7 ст. 200 Податкового кодексу України ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин - подання декларації), платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації Позивач подав відповідний розрахунок суми бюджетного відшкодування, як то передбачено п. 200.8 статті 200 Податкового кодексу України, що не заперечує податковий орган.

Пунктом 200.10 статті 200 Податкового кодексу України установлено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Відповідно до пунктів 200.12., 200.13. цієї ж норми, орган державної податкової служби зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

На підставі отриманого висновку відповідного органу державної податкової служби орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п'яти операційних днів після отримання висновку органу державної податкової служби.

Згідно з пунктом 200.14. статті 200 Податкового кодексу, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки орган державної податкової служби виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов'язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною органом державної податкової служби за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з'ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Суду не надано доказів, які б свідчили про виявлення невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, а отже не спростовано факт невиконання обов'язку податкового органу у встановлений законом строк подати до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

В силу пункту 200.23. статті 200 Податкового кодексу України (у редакції станом на 30.08.12р.), суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Отже, у разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 ПК вимог, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування органом державної податкової служби за результатами проведення камеральної чи документальної позапланової виїзної перевірки, цей орган зобов'язаний у п'ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу Державного казначейства України висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Після закінчення установлених законом строків для адміністративної процедури перевірки наявності у платника права на бюджетне відшкодування у результаті не вчинення компетентними органами належних дій невідшкодовані суми набувають статус бюджетної заборгованості.

Заявлені позивачем вимоги відповідають порядку відшкодування ПДВ, чинному на момент виникнення спірних правовідносин, а тому покликання апелянта на те, що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права не заслуговують на увагу.

Податковим органом не спростовані належними та допустимими доказами право позивача на відшкодування заявленої у декларації суми, як і не спростовані обставини, з якими закон пов'язує виникнення права на бюджетне відшкодування, в тому числі обставини щодо фактично сплаченої суми ПДВ отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг, а тому судом обґрунтовано, із дотриманням вимог закону задоволено позовні вимоги.

Покликання апелянта на пропуск граничного строку давності визначеного статтею 102 Податкового кодексу України колегія суддів також вважає необґрунтованим.

Пунктом 102.5. статті 102 цього кодексу визначено, що заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань або про їх відшкодування у випадках, передбачених цим Кодексом, можуть бути подані не пізніше 1095 дня, що настає за днем здійснення такої переплати або отримання права на таке відшкодування.

Отже, відлік строку давності починається з дня отримання права на бюджетне відшкодування. У свою чергу, право на отримання відшкодування пов'язане із декларуванням сум, що підлягають бюджетному відшкодуванню, а тому декларація з ПДВ платника податку і є його заявою на відшкодування ПДВ. У даному випадку, декларування заявлених сум вчинене у межах граничного строку з дня отримання права на бюджетне відшкодування, у зв'язку з чим немає підстав вважати пропущеним граничний строк для цілей відшкодування ПДВ.

Окрім того, обставини справи свідчать про те, що 01.12.2016р, тобто після звернення із даним позовом до суду та вирішення справи в суді першої інстанції, позивачу було перераховано суму заборгованості з ПДВ за декларацією за червень 2012 у розмірі 31 896 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням № 23 від 01.12.2016р.

Разом з тим, ця обставина не є підставою для скасування правильного по суті рішення суду.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 200, 205, 206 КАС України Київський апеляційний адміністративний суд

у х в а л и в:

апеляційну скаргу Києво-Святошинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.07.16р. у справі №810/1962/16 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 13.07.16р. у справі №810/1962/16 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Повний текст ухвали складений: 21.09.17р.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.