Справа № 607/7777/17
Суддя: Кунцьо С. В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2017 Справа №607/7777/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської областів складі:

головуючого судді: Кунцьо С.В.

з участю секретаря с/з: Ліщинському О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із адміністративним позовом до відповідача Управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП проскасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 489607 від 09.06.2017 року та закриття провадження у справі.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 09 червня 2017 року інспектором роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП Тернопільським Ю.В. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 489607, та його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Відповідно до даної постанови 09 червня 2017 року о 23 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Hyundai 130», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Крушельницької в м. Тернополі, у темну пору доби в якому не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України, а також не пред'явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і полісу обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «б», 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України. Із зазначеною постановою не згідний та вважає її незаконною і необґрунтованою, та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просить скасувати постанову, якою на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Крім того суду пояснив, що він автомобілем не керував та відповідно не мав обов'язку пред'являти документи, адже у час вказаний у постанові він перебував у відділі поліції по вул. Шевченка, 10, а вийшов звідти після 24.00 год., тобто вчинити вказане правопорушення він не міг, тому просить скасувати постанову, якою на нього накладено адміністративне стягнення.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечує, мотивуючи тим, що ОСОБА_2 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, а саме: 09 червня 2017 року о 23 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Hyundai 130», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Крушельницької в м. Тернополі, у темну пору доби в якому не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України, а також не пред'явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і полісу обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «б», 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України. Крім того, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, до справи надано аудіовізуальний диск.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із таких міркувань.

Згідно ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено наступні обставини:

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №489607, громадянин ОСОБА_2 29 червня 2017 року о 23 год. 20 хв. громадянин ОСОБА_2 керував автомобілем марки «Hyundai 130», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Крушельницької в м. Тернополі, у темну пору доби в якому не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п. 31.4.3 «в» Правил дорожнього руху України, а також не пред'явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу і полісу обов'язкового цивільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 «б», 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 1 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно вказаної постанови серії АР №489607 від 09 червня 2017 року, винесеної інспектором роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у м. Тернополі ДПП Тернопільським Ю.В., на ОСОБА_2 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Згідно вимог п. 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до п.31.4 забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, серед іншого відповідно п.31.4.3 «в» зовнішні світлові прилади, коли не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Так, частиною 1 статтею 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Крім того у п. 2.1 «ґ» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Докази мають бути належними та допустимими. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, а належними - якщо вони містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідачем у якості доказу представлено суду відеозапис, оглянувши який суд не може прийти до однозначного висновку про те, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст.121 КУпАП, будь-яких інших доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, і які б дозволили вказати на достовірність порушення позивачем Правил дорожнього руху України суду не представлено. Окрім цього у судовому засіданні представником відповідача не наведено достатніх належних доказів на підтвердження викладених інспектором у постанові обставин та спростування заперечень ОСОБА_2

З відеозапису вбачається, що позивач дійсно перебував у зазначеному автомобілі на сидінні водія, який стояв на обочині та двигун якого не працював. Крім цього громадянин ОСОБА_2 пояснював на місці працівникам поліції, що не керував транспортним засобом, після чого був затриманий та доставлений у Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області. Тобто на вказаному відео не зафіксовано самого факту правопорушення, а саме того, що автомобіль марки «Hyundai 130» рухався по вул. Крушельницькій в м. Тернополі під керуванням ОСОБА_2, та в якому не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, таким чином вину ОСОБА_2 за ч.1 ст.121 КУпАП. а відтак і у інкримінованому йому правопорушенні за ч.1 ст.126 КУпАП, стороною владних повноважень не доведено.

Так, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КУпАП, полягає у керуванні водіями транспортними засобами, що мають несправності, зокрема, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби); об'єктивна сторона ч.1 ст.126 КУпАП - це формальний склад керування транспортними засобами особами, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, обов'язковими ознаками об'єктивної сторони правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_2 є наявність діяння, тобто, саме факт керування транспортним засобом водієм, чого суб'єктом владних повноважень в даному випадку не доведено, що також викладено у постанові Тернопільського міськрайонного суду від 25 липня 2017 року, якою провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.130 КУпАП закрито у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Зокрема, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», керування транспортним засобом слід розуміти, як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Виходячи з наведеного можна стерджувати, що працівник поліції безпідставно виніс постанову при цьому без дотримання вимог ст.280 КУпАП, а саме: ним не враховано характер правопорушення, ступінь вини, майновий стан, особу правопорушника та обставин, які пом'якшують відповідальність, тобто постанова винесена упереджено, а інспектором не об'єктивно досліджені та враховані обставини, які мають значення для винесення постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Крім того у своєму позові ОСОБА_2 просить закрити провадження у справі, однак суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до п.1 ст.247 КУпАП,- провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, але прийняття відповідного рішення про закриття провадження у справі відноситься до компетенції органу, які уповноважені законом на розгляд даної категорії справ про адміністративні правопорушення, тобто вирішується органом, що виносить таку постанову, а не при оскарженні постанови в адміністративному порядку. До компетенції суду не входить вирішення питання про закриття провадження у справі при розгляді відповідно до вимог ст.171-2 КАС України позовів з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки судом не вирішується питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності певної особи, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд має право визнати незаконними і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити в цьому, а зазначене свідчить про те, що адміністративні суди не наділені повноваженнями закривати провадження по справах про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки відповідачем не представлено достатньо належних доказів про вчинення позивачем адміністративного правопорушення в той час, як у ст. 62 Конституції України зазначено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП, а тому постанову серії АР 489607 від 09.06.2017 р. слід скасувати, а вимога позивача щодо закриття провадження в справі - задоволенню не підлягає, оскільки на підставі п.1 ч.1 ст. 17 КАС України даний спір являється спором фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішення та не є справою про адміністративне правопорушення

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 11, 17, 70, 71, 158, 160-163, 167, 171-2 КАС України, ст. ст. 121, 126, 247, 251, 280, 288, 289 КУпАП, Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001 року, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №489607 від 09 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

В частині позовних вимог щодо закриття провадження у справі - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддяС. В. Кунцьо