Справа № 816/489/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/489/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дубінчина О.М.,

представника третьої особи ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, про визнання недійсною постанови, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2017 року ОСОБА_2 (надалі по тексту - ОСОБА_2, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі по тексту ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області, відповідач 1), третя особа: ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області (надалі по тексту - ОСОБА_3 управління ДСНС у Полтавській області, третя особа), в якому просив:

- визнати недійсною постанову відповідача про закінчення виконавчого провадження ВП 51513152 від 20 березня 2017 року;

- зобов'язати відповідача витребувати у ДСНС довідку про заробіток у зоні ЧАЕС, згідно виконавчого листа №816/952/15-а від 16 червня 2016 року;

- стягнути з відповідача кошти за послуги судово-економічної експертизи у розмірі 6341 грн 76 коп. на користь позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав про передчасність та протиправність постанови про закінчення виконавчого провадження ВП 51513152, зауважуючи про те, що судове рішення, на виконання якого видано виконавчий лист і відкрито виконавче провадження ВП 51513152, не виконано неналежним чином і в повному обсязі. Також позивач вказував на те, що за вимогою відповідача змушений був оплатити послуги судово-економічної експертизи в сумі 6341,76 грн, однак судове рішення все одно не було виконано.

У судове засідання позивач не зявився, надав до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі у звязку із перебуванням на лікуванні /т. 2 а.с.13/.

Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (надалі по тексту - УДВС ГТУЮ у Полтавській області, відповідач 2) /т. 1 а.с. 12/.

Відповідачі у судове засідання явку уповноважених представників не забезпечили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідачем 1 подано до суду клопотання про розгляд справи за відсутності його представника /т. 2 а.с. 24/.

У письмових запереченнях ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51513152 від 20.03.2017 винесено на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із повним фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом на підставі документів, наданих боржником в межах виконавчого провадження ВП 51513152. Зауважував, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 у справі 816/219/17 визнано протиправною та скасовано постанову ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 25.01.2017 про накладення штрафу та встановлено, що обовязок, покладений на боржника рішенням суду щодо видачі довідки, виконано у повному обсязі.

Також зазначав, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі № 816/952/15-а виправлено описку, допущену при видачі виконавчого листа, однак на момент закінчення виконавчого провадження виконавчий документ не містив вимог, визначених в ухвалі суду від 09 серпня 2017 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення коштів за послуги судово-економічної експертизи зазначав про безпідставність таких вимог, звертаючи увагу на те, що експертизу призначено за заявою позивача, в якій останній повідомив про забезпечення ним оплати за проведення експертизи /т. 1 а.с. 64, т.2 а.с. 23/.

Відповідач 2 про причини неявки у судове засідання не повідомив, заперечень проти позову не надав.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

У письмових запереченнях зазначала про відсутність підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавчий лист № 816/952/15-а від 16.06.2016 виконано відповідно до порядку і способу, встановленого додатковою постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016. Вказувала також на правомірність врахування державним виконавцем під час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження обставин, встановлених постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 у справі 816/219/17 /т. 1 а.с. 21 27/

У доповненні до заперечень представник третьої особи також звертала увагу на те, що виконання рішення суду здійснювалося за виконавчим листом від 16.06.2016 № 816/952/15-а, який не містив обовязку боржника включити до довідки ОСОБА_2 60 % преміювання із збільшенням удвічі, а описку у виконавчому листі у цій частині виправлено ухвалою суду від 09.08.2017, тобто після закінчення виконавчого провадження. Водночас на виконання ухвали суду від 09.08.2017 ГУ ДСНС у Полтавській області видано наказ від 28.08.2017 № 228, довідку від 28.08.2017 № 01-6044/05 та розрахунок до неї, яку направлено позивачу /т. 2 а.с. 15 17/.

З огляду на положення статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд визнав за можливе розглядати справу за відповідної явки осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

24 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, про: визнання неправомірними дій відповідача по відмові у проведенні перерахунку грошового забезпечення позивачу за роботу (службу) в зоні Чорнобильської АЕС в липні серпні 1986 року; зобов'язання відповідача надати позивачу оновлену довідку про грошове забезпечення в зоні ЧАЕС у липні серпні 1986 року, виходячи з: подвійного розміру посадового окладу та окладу за спеціальне звання; використання коефіцієнту кратності 3, 4, 5, а не 2, 3, 4 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6, а не за 8 годин роботи щодобово; розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності не за 16, а за 18 годин щодоби; нарахування до 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із її збільшенням вдвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3, 4, 5 в окремих зонах небезпеки ЧАЕС; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року; зобов'язання відповідача в порядку положень статті 267 КАС України подати звіт про виконання судового рішення в термін, визначений судом.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 травня 2015 року /т. 1 а.с. 143 146/, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2015 року /т. 1 а.с. 155 157/, адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Полтавській області, третя особа: Управління Пенсійного фонду України Октябрського району в м. Полтаві, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії задоволено. Визнано дії Головного управління державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області щодо відмови ОСОБА_2 у перерахунку грошового забезпечення за період з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року протиправними. Зобовязано ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_2 за період роботи останнього по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 25 липня 1986 року по 25 серпня 1986 року з урахуванням постанови Ради міністрів СРСР та ВЦРПС № 655-195 від 05 червня 1986 року, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 року № 207-7, постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 07 травня 1986 року, а також наказів МВС СРСР № 0130 від 11 травня 1986 року, № 0149 від 26 травня 1986 року, № 0189 від 30 червня 1986 року, постанови Держкомітету СРСР з праці і соціальних питань і ВЦРПС № 153/10-43 від 07 травня 1986 року, вказівки УПО МВС № 3/7/1587 від 17 грудня 1986 року та МВС СРСР № 1/5725 від 21 жовтня 1986 року, та видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням перерахунку. Зобовязано ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області у місячний строк з дня набрання постановою суду законної сили подати до Полтавського окружного адміністративного суду звіт про її виконання.

10 березня 2016 року Полтавським окружним адміністративним судом ухвалено додаткову постанову у справі № 816/952/15-а, якою заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено. Прийнято в адміністративній справі №816/952/15-а додаткову постанову, якою задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України у Полтавській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - управління Пенсійного фонду України Октябрського району м. Полтави про зобов'язання видати оновлену довідку про грошове забезпечення у зоні ЧАЕС за період з 25.07.1986 по 25.08.1986. Зобовязано ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з: використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово; розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби; нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі та урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 №207-7; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС /т. 1 а.с. 147-149/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а скасовано в частині зобовязання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з нарахування 60% преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС, прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні вказаної частини позовних вимог ОСОБА_2 - відмовлено. В частині зобовязання Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС додаткову постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016р. по справі № 816/952/15-а залишено без змін /т. 1 а.с 158-160/.

На виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року Полтавським окружним адміністративним судом 16 червня 2016 року видано виконавчий лист №816/952/15-а, яким зобовязано ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з: використання коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС; застосування нарахування денного грошового утримання за 6 годин роботи щодобово; розрахунку коштів за перебування в резерві в стані бойової готовності за 18 годин щодоби; подвоєння оплати в вихідні дні 3, 10, 17, 24 серпня 1986 року з урахуванням коефіцієнту кратності 3 за перебування в І-й зоні небезпеки ЧАЕС /т. 1 а.с. 69/.

24 червня 2016 року позивач звернувся до УДВС ГТУЮ у Полтавській області з заявою про прийняття виконавчого листа № 816/952/15-а від 16 червня 2016 року до виконання та відкриття виконавчого провадження (вх. № 2316/04-29/5) /т. 1 а.с. 66/.

Постановою державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області Запорожець Т.Ю від 29 червня 2016 року відкрито виконавче провадження ВП № 51513152 /т. 1 а.с. 68/.

Постановою державного виконавця від 26 жовтня 2016 року призначено експерта для участі у виконавчому провадженні /т. 1 а.с. 81-82/, яким складено висновок № 1108 судової економічної експертизи по виконавчому листу № 816/952/15-а від 05 грудня 2016 року /т. 1 а.с. 83-103/.

28 грудня 2016 року до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області надійшла заява Головного управління ДСНС у Полтавській області за вих. № 11-138/05, відповідно до якої боржник просив закінчити виконавче провадження у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. До заяви додано, зокрема, довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986 1990 роках відносно ОСОБА_2 із відповідним розрахунком /т. 1 а.с. 111-112/.

20 січня 2017 року позивач звернувся до ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області із заявою про накладення на боржника штрафних санкцій у зв'язку з невиконанням постанови суду у справі № 816/952/15-а /т. 1 а.с. 113/.

Постановою державного виконавця від 25 січня 2017 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_3 управління ДСНС у Полтавській області накладено штраф у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду у повному обсязі /т. 1 а.с.115-116/.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, що набрала законної сили 14 березня 2017 року, у справі № 816/219/17 визнано протиправною та скасовано постанову про накладення штрафу відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 25.01.2017 ВП № 51513152 /т. 1 а.с. 120 126, а.с. 150-152/.

20 березня 2017 року старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 51513152 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" /т. 1 а.с. 127/.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Під час вирішення питання про дотримання позивачем строку звернення до суду судом враховано, що доказів вручення позивачу постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року відповідачами не надано, при цьому згідно із поясненнями позивача конверт, в якому надійшла означена постанова, у нього не зберігся, а точної дати отримання він не памятає. Водночас судом встановлено, що позивач 27 березня 2017 року звертався до Полтавського окружного адміністративного суду із заявою про невизнання постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року, яка розглянута судом як звернення і на яку надано відповідь у формі листа від 31.03.2017 /т. 1 а.с. 141 - 142/. За таких обставин суд виходить з того, що принаймні станом на 27 березня 2017 року позивач був обізнаний із постановою про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року, відтак передбачений статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України десятиденний строк для звернення до суду із позовною заявою, яка надійшла до суду 06 квітня 2017 року, ним не пропущено.

Надаючи правову оцінку постанові про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року, суд виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII, який набрав чинності 05.10.2016, крім статей 8, 9 та положень, що стосуються діяльності приватних виконавців, які введено в дію через три місяці з дня набрання чинності Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (в редакції на дату прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження) (надалі по тексту - Закон України «Про виконавче провадження») визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Відповідно до статті 2 вказаного Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов'язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об'єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Статтею 39 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано підстави та порядок закінчення виконавчого провадження.

Зокрема, пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

В силу положень частин 2, 3 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Із змісту постанови про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року /т. 1 а.с. 127/ вбачається, що під час прийняття постанови про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 816/952/15-а, виданого 16.06.2016 Полтавським окружним адміністративним судом, на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем враховано, що листом ГУ ДСНС України у Полтавській області № 11-60/05 від 11.07.2016 повідомлено про виконання рішення суду. На підтвердження даного факту боржником надано наступні документи: копію наказу ГУ ДСНС України у Полтавській області №163 від 19.05.2016 про виконання додаткового рішення суду щодо перерахунку грошового утримання стягувача за роботу в зоні ЧАЕС шляхом видачі відповідної довідки, копії розрахунку заробітної плати та довідки від 25.05.2016 № 01-4510/12 про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, а також копію листа про направлення вищезазначених документів стягувачу за вих. № 01-4510/12 від 25.05.2016.

Листом ГУ ДСНС України у Полтавській області №11-138/05 від 28.12.2016 повідомлено про те, що до довідки від 25.05.2016 № 01-4510/12 боржником було помилково включені окремі виплати, а саме, 60 % премії та подвоєння грошового утримання в 1-й зоні небезпеки, що не були передбачені постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 та постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 27.04.2016 і виконавчим листом № 816/952/15-а, про що повідомлено стягувача ОСОБА_2 листом від 27.12.2016 № 01-11330/05 з наданням останньому оновленої довідки від 27.12.2016 № 01-11321/12 .

Крім того, державним виконавцем взято до уваги те, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, справа № 816/219/17 визнано протиправною та скасовано постанову відділу примусового виконання рішень ВП № 51513152 від 25.01.2017 про накладення штрафу у звязку з тим, що обовязок, покладений на боржника рішенням суду щодо видачі стягувану довідки виконано боржником у повному обсязі.

З огляду на викладене, підставою для висновку державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим листом № 816/952/15-а, послугував факт видачі боржником стягувачу довідки від 27.12.2016 № 01-11321/12 /т. 1 а.с. 111/, а також висновки суду у постанові Полтавського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2017 року, справа № 816/219/17.

В ході розгляду справи судом встановлено, що зміст вказаної довідки не в повній мірі узгоджується із резолютивною частиною додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року, зокрема, вона не містить передбачених судовими рішеннями відомостей про нарахування стягувачу 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі із відповідними обмеженнями,.

Суд бере до уваги, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2017 року у справі 816/958/15-а, яка набрала законної сили 24 серпня 2017 року /т. 2 а.с. 5 -6/ задоволено заяву ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі, виданого на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 816/952/15-а. Зазначено додатково у виконавчому листі, виданому на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 816/952/15-а : "зобов'язати ОСОБА_3 управління Державної служби з надзвичайних ситуацій у Полтавській області видати ОСОБА_2 довідку про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану особою за роботу (службу) в зоні відчуження у період з 25.07.1986 по 25.08.1986 виходячи з нарахування 60 % преміювання за бездоганну службу в зоні ЧАЕС із збільшенням удвічі з обмеженням, передбаченим підпунктом 3 пункту 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10.06.1986 № 207-7".

Вказане судове рішення свідчить про те, що у виконавчому листі, виданому на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 у справі № 816/952/15-а, допущено помилку в частині зазначення резолютивної частини судового рішення, що суттєво впливає на виконання такого рішення.

Суд враховує, що частиною 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за судовим рішенням, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно та яке підлягає примусовому виконанню в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист.

За змістом частини 2 статті 259 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд акцентує увагу на тому, що на виконання додаткової постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2016 з урахуванням постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року Полтавським окружним адміністративним судом 16 червня 2016 року видано виконавчий лист №816/952/15-а, до якого внесено виправлення ухвалою суду від 09 серпня 2017 року.

Суд зазначає, що за приписами частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Враховуючи те, що постановою ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 20 березня 2017 року закінчено виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа № 816/952/15-а, виданого 16.06.2016 Полтавським окружним адміністративним судом, що тягне неможливість розпочати знову виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа, судове рішення - додаткова постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 10 березня 2016 року у справі 816/951/15-а залишиться фактично невиконаною у повному обсязі, з урахуванням виправленої помилки у виконавчому листі.

За таких обставин, з огляду на те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, право позивача на судовий захист буде порушеним.

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Положенням Конституції України кореспондують норми статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

В силу приписів статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006, № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (надалі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 § 1 Конвенції передбачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Стаття 6 розповсюджує свою дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини зазначає, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обовязкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невідємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції. ("Іммобільяре Саффі" проти Італії", 22774/93, 28.07.1999, § 63; рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997, § 40.)

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають сенс (рішення Горнсбі проти Греції від 19.03.1997).

Керуючись принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, суд приходить до висновку, що постанова Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 51513152 порушує право позивача на справедливий суд та є передчасною з огляду на те, що судове рішення у вказаному виконавчому провадженні не виконано фактично і в повному обсязі.

За таких обставин та зважаючи на те, що постанова про закінчення виконавчого провадження є правовим актом індивідуальної дії, який відповідно до повноважень суду, встановлених частиною 2 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, визнається судом протиправним і скасовується, суд, задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне згідно з частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України вийти за межі позовних вимог про визнання постанови недійсною і визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 51513152.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Суд критично оцінює посилання відповідача 1 та третьої особи в обґрунтування фактичного виконання у повному обсязі рішення з огляду на те, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.02.2017 у справі 816/219/17 визнано протиправною та скасовано постанову ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 25.01.2017 про накладення штрафу та встановлено, що обовязок, покладений на боржника рішенням суду щодо видачі довідки, виконано у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Аналіз наведеної норми Кодексу свідчить, що преюдиційне значення мають факти, а не оціночні судження, висновки суду в іншій справі.

Твердження суду у постанові від 15.02.2017 у справі 816/219/17 про те, що обовязок, покладений на боржника рішенням суду щодо видачі довідки, виконано у повному обсязі є оціночним судженням, висновком суду, відтак не може бути обовязковим для суду у справі, що розглядається.

Крім того, на час розгляду справи 816/219/17 не було вирішено питання про виправлення помилки у виконавчому листі 816/952/15-а, тому судом зроблено відповідні висновки без урахування вказаних обставин.

Суд погоджується із доводами відповідача та третьої особи про те, що ухвала про виправлення помилки у виконавчому листі винесена судом після прийняття спірної постанови про закінчення виконавчого провадження, однак виходячи із принципу верховенства права, враховуючи норми чинного законодавства України, єдиним належним та ефективним способом захисту прав позивача у даному випадку є скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Суд не бере до уваги твердження третьої особи про те, що ГУ ДСНС у Полтавській області добровільно виконано рішення суду із урахуванням ухвали суду від 09.08.2017 про виправлення помилки у виконавчому листі, а саме: видано наказ від 28.08.2017 № 228, довідку від 28.08.2017 № 01-6044/05 та розрахунок до неї, яку направлено позивачу /т. 2 а.с. 15 17/. Перевірка факту виконання у повному обсязі судового рішення згідно із виконавчим документом належить до компетенції органів та посадових осіб, що здійснюють примусове виконання рішень, відтак суд не може перебирати на себе такі повноваження.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про зобов'язання ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області витребувати у ДСНС довідку про заробіток у зоні ЧАЕС, згідно виконавчого листа №816/952/15-а від 16 червня 2016 року, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії /ч. 1/. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом /ч.4/.

Частинами 2, 3 статті 18 Закону визначено права та обовязки виконавця, серед яких обовязок витребування у боржника документів на виконання виконавчого документа не передбачений, натомість Законом України «Про виконавче провадження» визначено порядок примусового виконання рішень, в тому числі якими зобовязано боржника вчинити певні дії.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_2 про зобов'язання ВПВР УДВС ГТУЮ у Полтавській області витребувати у ДСНС довідку про заробіток у зоні ЧАЕС є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку вимогам позивача про стягнення з відповідача 1 коштів за послуги судово-економічної експертизи у розмірі 6341 грн 76 коп. на користь позивача, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження № 51513152 державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні з урахуванням поданої ОСОБА_4 заяви від 19 жовтня 2016 року (вх. № 4887-04-28) про призначення експерта, в якій стягувач зазначив, що витрати за експертизу бере на себе та зобовязується оплатити її в повному обсязі /а.с. 77 т.1/.

На підставі рахунку експертної установи /т. 1 а.с. 79/ позивачем сплачено вартість експертизи у сумі 6341 грн 76 коп, що не заперечується сторонами та підтверджується матеріалами справи.

За результатами судової економічної експертизи експертом складено висновок № 1108 від 05.12.2016, який долучено до матеріалів виконавчого провадження /т. 1 а.с. 84-103/.

В обґрунтування вимог про стягнення витрат за проведення експертизи із ВПВР УДВС ГТУБ у Полтавській області позивач посилається на те, що був змушений сплатити вартість експертизи за вимогою відповідача. Однак судом критично оцінюються такі доводи, оскільки докази на їх підтвердження відсутні, натомість матеріалами справи підтверджено добровільне зобовязання позивача оплатити експертизу, яке викладене останнім у заяві від 19 жовтня 2016 року.

Крім того, суд бере до уваги, що вимога про стягнення витрат за проведення експертизи із державного виконавця не ґрунтується на нормах чинного законодавства, в тому числі положеннях Закону України «Про виконавче провадження».

Натомість згідно із частиною 4 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» винагорода та інші витрати, пов'язані з проведенням експертизи, наданням висновку спеціаліста або звіту суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, належать до витрат виконавчого провадження. Відповідний порядок розподілу витрат виконавчого провадження регламентовано нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином суд не знаходить підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 стягнення витрат за проведення експертизи із відповідача.

Отже позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

З огляду на те, що сторонами не понесено судових витрат, питання про їх розподіл судом не вирішується.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 7-11, 71, 160-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, третя особа - ОСОБА_3 управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Полтавській області, про визнання недійсною постанови, зобов'язання вчинити дії, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про закінчення виконавчого провадження від 20 березня 2017 року у виконавчому провадженні ВП № 51513152.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2017 року.

Суддя М.В. Довгопол