Справа № 826/25654/15
Суддя: Качур І.А.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 вересня 2017 року № 826/25654/15

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі головуючого судді Качура І.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулася ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач 1), Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Відповідач 2), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила:

- визнати протиправними дії Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Київської міської державної адміністрації, що проявилися у частковій відмові надати запитувану Позивачем інформацію та у частковому ненаданні відповіді на запит останньої від 23.06.2015 року;

- зобов'язати Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) надати Позивачу наступну інформацію:

1) про прізвища, ім'я та по батькові осіб, яким передано у приватну власність згадані в її запиті від 23.06.2015 року земельні ділянки;

2) про те, хто з вищезазначених осіб на момент отримання своєї ділянки проживав у м. Києві, а хто ні;

- зобов'язати Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) та Київську міську державну адміністрацію надати ОСОБА_1 копії (або витягу з) документів, на підставі яких відповідні земельні ділянки були передані у власність вищезгаданим особам (відповідних клопотань цих осіб, рішень міської ради та ін.)

В обґрунтування позову зазначила, що 23.06.2015 року Позивач звернулася з інформаційним запитом до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) шляхом надсилання запиту, відповідно до змісту якого просила надати наступну інформацію: 1. Кому і на якій підставі були надані у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків за вказаними у запиті адресами; 2. Чи є ці громадяни мешканцями Києва? 3. Чи перебували вони на черзі на отримання земельної ділянки?, а також просила надати документи, на підставі яких були видані у приватну власність ці земельні ділянки.

На інформаційний запит Позивач отримала відповідь від 30.06.2015 року №1, відповідно до якої Департаментом земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) позивачу було повідомлено, що земельні ділянки, про які йдеться мова у запиті, Київською міською радою передані у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянам України, також надано перелік рішень Київської міської ради, якими передавались у власність громадянам зазначені земельні ділянки, у наданні іншої інформації, як вказано у позові, Позивачу відмовлено з посиланням на ст. 16 Закону України «Про захист персональних даних», також повідомлено, що чинним земельним законодавством не передбачено черг на отримання земельних ділянок, а питання щодо документів, на підставі яких ділянки передавалися у приватну власність відповідачами, як вказує позивач, було проігнороване, що, на думку позивача, є фактичною відмовою у наданні інформації.

Позивач вважає, що відповідь відповідача 2 у частині відмови надати інформацію про прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, що отримали земельні ділянки, зазначені у запиті, є протиправною і такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, а також порушує її права на отримання інформації, оскільки така інформація не є інформацією з обмеженим доступом та була оприлюднена у мережі Інтернет.

Крім того, у позові зазначено, позивач також не погоджується з відмовою у наданні інформації про те, чи є отримувачі земельних ділянок мешканцями м. Києва, оскільки, на думку позивача, вказана інформація не є даними про місце проживання особи.

Також, позивач вказує й на те, що відповідачами не було надано документів, на підставі яких були передані у приватну власність відповідні земельні ділянки, дане питання було проігнороване відповідачами, а позивачу не відомо, який саме з відповідачів володіє такими документами.

Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.12.2015 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2016 року адміністративна справа прийнята до свого провадження суддею Качуром І.А. та призначена до судового розгляду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, підтримавши доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та просив у їх задоволенні відмовити.

В судовому засіданні за згодою представника позивача та представника відповідачів ухвалено про продовження вирішення справи у письмовому провадженні відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)/ структурним підрозділам Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) з запитом на інформацію, відповідно до якого просила надати наступну інформацію:

1. Кому і на якій підставі були надані у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків за адресами:

1) на АДРЕСА_1;

2) на АДРЕСА_2;

3) на АДРЕСА_3;

4) на АДРЕСА_4;

5) на АДРЕСА_5;

6) на АДРЕСА_6;

7) на АДРЕСА_7;

8) на АДРЕСА_8;

9) на АДРЕСА_9;

10) на АДРЕСА_10;

11) на АДРЕСА_11;

12) на АДРЕСА_12;

13) на АДРЕСА_13;

14) на АДРЕСА_14;

15) на АДРЕСА_15;

16) на АДРЕСА_16;

17) на АДРЕСА_17;

18) на АДРЕСА_18;

19) на АДРЕСА_19;

20) на АДРЕСА_20;

21) на АДРЕСА_21;

2. Чи є ці громадяни мешканцями Києва?

3. Чи перебували вони на черзі на отримання земельної ділянки?

4. Надати документи, на підставі яких були віддані у приватну власність ці земельні ділянки.

30 червня 2015 року за вих.. №1 Управлінням інформаційного забезпечення та доступу до публічної інформації Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Позивачу надано відповідь на її інформаційний запит, відповідно до якого останню повідомлено, що земельні ділянки, про які йдеться мова у запиті, Київською міською радою передані у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянам України, в тому числі киянам, на підставі розроблених та погоджених у відповідності до Земельного кодексу України проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Також, у відповіді зазначено, що прізвище, ім'я, по - батькові фізичних осіб, а також місце проживання громадянина відносяться до персональних даних. Чинним земельним законодавством не передбачено черг на отримання земельних ділянок.

Крім того, Позивачу надано перелік рішень Київської міської ради, якими передавались у власність громадянам зазначені земельні ділянки.

З наданої суду копії вказаного переліку рішень Київської міської ради вбачається, що інформації, а саме: прізвища, ім'я та по батькові, власників земельних ділянок перелік не містить.

Частиною 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У відповідності до ст. 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи усіх форм дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Преамбулою Закону України «Про інформацію» визначено, що цей закон регулює відносини щодо створення, збирання, одержання, поширення, охорони, захисту інформації.

У відповідності до положень ст.. 5 Закону України «Про інформацію» передбачено, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Частиною 1 ст. 1 того ж Закону передбачено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Порядок здійснення та забезпечення прав кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України від 12.01.2011 року «Про доступ до публічної інформації».

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 5 того ж Закону передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно статті 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» суб'єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об'єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб'єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб'єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань запитів на інформацію розпорядників інформації.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства га рішення яких є обов'язковими для виконання:

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим. - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг. - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків:

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями. - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини 1 та в частині 2 цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами. Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Статтею 19 Закону передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім'я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв'язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов'язково зазначивши в запиті своє ім'я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.

У відповідності до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону розпорядник інформації відповідає за визначення завдань та забезпечення діяльності структурного підрозділу або відповідальної особи з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації, відповідальних за опрацювання, систематизацію, аналіз та контроль щодо задоволення запиту на інформацію, надання консультацій під час оформлення запиту, а також за оприлюднення інформації, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.6 цього Закону до публічної інформації з обмеженим доступом відноситься:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Згідно п.6 ч.1 ст. 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядники інформації зобов'язані надавати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об'єктивність наданої інформації.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (частина п'ята статті 6 Закону № 2939-VI).

Аналогічне положення відображене у частині одинадцятій статті 59 Закону України від 21 травня 1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування» (у редакції Закону України від 27.03.2014 року № 1170-VII), згідно якого акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації". Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом.

Складовою частиною комунального майна є земля (частина перша статті 142 Конституції України, частина перша статті 60 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно, не може бути обмежено доступ до інформації про земельні ділянки, надані приватним особам у користування або передані у власність, а так само прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали такі ділянки.

Обмеження щодо наведеної інформації може бути застосовано у випадку, передбаченому частиною другою статті 6 Закону № 2939-VI і лише з мотивів попередження шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину.

Згідно частини другої статті 5 Закону України «Про захист персональних даних» відомості про фізичну особу (персональні дані) можуть бути віднесені до конфіденційної інформації як самою особою, так і безпосередньо законом. До конфіденційної інформації віднесено, зокрема: інформацію про національність особи, її освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адресу, дату і місце народження (частина друга статті 11 Закону № 2657-ХІІ); відомості про місце проживання або місце перебування особи (частина восьма статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що діючим законодавством України, заборонено обмежувати доступ, зокрема, до інформації щодо прізвища, ім'я та по батькові фізичних осіб, яким були передані у приватну власність земельні ділянки, а також до копій документів по розпорядженню бюджетними коштами, володінню, користуванню чи розпорядженню державним, комунальним майном.

Згідно вимог ч. 7 ст. 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Виходячи з положень цієї норми, розпорядник інформації у випадку, коли в документі міститься інформація з обмеженим доступом, зобов'язаний надати не документ, а інформацію, доступ до якої необмежений.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Відповідачем 2 в порушення вимог діючого законодавства України, не надано в повному обсязі публічної інформації на запит Позивача, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

В частині позовних вимог щодо зобов'язання Відповідача надати інформацію про те, хто з фізичних осіб, яким були передані у приватну власність земельні ділянки на момент отримання їх проживав у місті Києві, суд звертає увагу на той факт, що діюче законодавство України не містить заборони виділення земельної ділянки фізичній особі, яка не проживає на відповідній адміністративно - територіальній одиниці, тому запитувана інформація не є у віддані Відповідачів.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у зв'язку з тим, що за дорученням заступника керівника апарату Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розгляд запиту ОСОБА_1 від 23.06.2015 року було доручено Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), як структурному підрозділу, який забезпечує виконання повноважень Київської міської ради та Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у сфері земельних відносин, тому повну інформацію щодо питань, викладених у запиті повинен надавати саме Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачі по справі, як суб'єкти владних повноважень, виконали покладений на них обов'язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень ст.. 94 КАС України, суд приходить до висновку необхідність присудження за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача 2 на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 1461,60 грн.

Керуючись ст. ст. 69, 70, 71, 94,122,158 - 163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати дії Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо часткової відмови у наданні публічної інформації на запит на інформацію ОСОБА_1 від 23.06.2015 року - протиправними.

Зобов'язати Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати ОСОБА_1 запитувану нею інформацію з дотримання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», зазначену в запиті на інформацію від 23.06.2015 року, а саме: надати інформацію про прізвища, ім'я та по батькові фізичних осіб, яким передано у приватну земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7; АДРЕСА_8; АДРЕСА_9; АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_12; АДРЕСА_13; АДРЕСА_14; АДРЕСА_15; АДРЕСА_16; АДРЕСА_17; АДРЕСА_18; АДРЕСА_19; АДРЕСА_20; АДРЕСА_21.

Зобов'язати Департамент земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) надати ОСОБА_1 запитувані нею копії документів з дотримання вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», зазначених в запиті на інформацію від 23.06.2015 року, на підставі яких земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків за адресами: АДРЕСА_1; АДРЕСА_2; АДРЕСА_3; АДРЕСА_4; АДРЕСА_5; АДРЕСА_6; АДРЕСА_7; АДРЕСА_8; АДРЕСА_9; АДРЕСА_10; АДРЕСА_11; АДРЕСА_12; АДРЕСА_13; АДРЕСА_14; АДРЕСА_15; АДРЕСА_16; АДРЕСА_17; АДРЕСА_18; АДРЕСА_19; АДРЕСА_20; АДРЕСА_21 були передані у власність фізичним особам на підставі Рішень Київської міської ради.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту земельних ресурсів Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) судові витрати у розмірі 1461,60 грн. (одна тисяча чотириста шістдесят одна гривня 60 копійок) на користь ОСОБА_1.

Постанова набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова може бути оскаржена до апеляційної інстанції в порядку та строки, передбачені ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.А. Качур