Справа № 809/378/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7222/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Пліша М.А., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, Західного офісу Держаудитслужби про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області, Західного офісу Держаудитслужби, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з проведення реорганізації від 27.02.2017 року №02-0 «Про звільнення ОСОБА_1П.»; поновити ОСОБА_1 на посаді головного державного фінансового інспектора відділу інспектування в соціальній сфері та культурі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області з 27.02.2017 року та стягнути з Державної фінансової інспекції України в Івано-Франківській області в особі його структурного підрозділу Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.02.2017 року по день поновлення на роботі та 30 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що ОСОБА_1 з 18.07.1996 року працював на посаді головного державного фінансового інспектора відділу інспектування в соціальній сфері та культурі Державної фінансової інспекції в Івано-Франківської області. Повідомленнями від 27.10.2016 року та 02.12.2016 року позивача повідомлено про зміну істотних умов державної служби та наступне вивільнення відповідно до ч. 1 ст. 40 КЗпП України, що пов`язане з реорганізацією та скороченням чисельності працівників. Відповідно до наказу голови комісії з проведення реорганізації, першого заступника Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №02-0 від 27.02.17 ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного фінансового інспектора відділу інспектування в соціальній сфері та культурі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вважають даний наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідачем було грубо порушено вимоги чинного трудового законодавства, зокрема, не запропоновано всіх наявних вакантних посад, не враховано переважного права позивача на залишення на роботі та відсутнє погодження профспілкового комітету на звільнення. На підставі наведеного позов просили задовольнити та визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №02-0 від 27.02.2017 року «Про звільнення ОСОБА_1П.».

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з проведення реорганізації Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області №02-о від 27.02.2017 року про звільнення ОСОБА_1; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного державного фінансового інспектора в структурі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області з 28.02.2017 року; стягнуто із Західного офісу Держаудитслужби () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 13 119,62 грн.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено; постанову в частині поновлення на роботі та присудження виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, Західний офіс Держаудитслужби оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 відповідно до наказу Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області №46 від 18.07.1996 року призначений на посаду провідного контролера-ревізора відділу контролю у сфері матеріального виробництва і будівельному комплексі та 18.07.1996 року позивач прийняв присягу державного службовця.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.07.2011 року №765 «Про утворення територіальних органів Державної фінансової інспекції» Контрольно-ревізійне управління в Івано-Франківській області реорганізовано у державну фінансову інспекцію в Івано-Франківській області.

25.11.2015 року відповідно до наказу №236-о від 25.11.2015 року позивача призначено в порядку переведення на посаду головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у соціальній сфері та культурі.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» №266 від 06.04.2016 року прийнято рішення про утворення юридичних осіб публічного права міжрегіональних територіальних органів державної аудиторської служби України. Реорганізація територіальних органів Держфінінспекції здійснюється шляхом їх приєднання до відповідних міжрегіональних територіальних органів Держаудитслужби.

Відповідно до наказу Західного офісу Держаудитслужби «Про ведення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» №1 від 19.08.2016 року утворено Західний офіс Держаудитслужби, введено в дію структуру та його штатний розпис, в тому числі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 15 структурних підрозділів із штатною чисельністю 85 одиниць.

Згідно із наказом Західного офісу Держаудитслужби «Про введення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» №38 від 22.02.2017 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 14 структурних підрозділів із штатною чисельністю 80 одиниць.

Для проведення реорганізації Держфінінспекція в Івано-Франківській області 18.05.2016 року видала наказ «Про затвердження персонального складу комісії з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області» №24, яким було затверджено і план заходів проведення реорганізації (а.с. 59).

На засіданні комісії з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області обговорено питання щодо скорочення загальної чисельності працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області з врахуванням вимог ст.ст. 40, 42 КЗпП України та щодо пропонування працівникам Держфінінспекції в Івано-Франківській області наявних посад державної служби в Управлінні Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області відповідно до структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби та вирішено підготувати проекти повідомлень про зміну істотних умов праці, що пов»язана з реорганізацією та скороченням чисельності працівників, що оформлено протоколом засідання комісії (а.с. 60-61).

За результатами розгляду порівняльних таблиць показників роботи працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області за 6 і 9 місяців роботи, особових справ, пропозицій керівництва переважне право на залишення на роботі із запропонуванням посад надано працівникам відділу інспектування у соціальній сфері та культурі з вищими показниками роботи відносно ОСОБА_1

Оскільки ОСОБА_1 з 08.09.2016 року перебував на лікарняному, відповідач не мав змоги повідомити його про зміну істотних умов праці, як інших працівників.

27.10.2016 року комісією з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області ОСОБА_1 повідомлено про зміну істотних умов державної служби, що пов`язана з реорганізацією та скороченням чисельності працівників, без пропонування вакантної посади (а.с. 22).

ОСОБА_1 18.10.2016 року оскаржив дії керівництва до Держаудитслужби та до Західного офісу Держаудитслужби щодо порушення його трудових прав.

За результатами внутрішнього аудиту відповідності та фінансового аудиту окремих питань діяльності Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області, в тому числі за скаргами ОСОБА_1, встановлено, що профспілковий комітет не розглядав та не повідомляв інспекцію про прийняте рішення на внесене подання про надання згоди на звільнення позивача, а тому рекомендували провести звільнення ОСОБА_1 не раніше 27.12.2016 року (а.с. 78-86).

Одночасно за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 до Нацдержслужби щодо порушення законодавства при звільненні проведено безвиїзну позапланову перевірку дотримання законодавства про державну службу у Держфінінспекції в Івано-Франківській області, якою встановлено, що позивачу в порушення вимог законодавства не запропоновано іншу посаду в органі продовження проходження служби, та запропоновано Держфінінспекції в Івано-Франківській області продовжити проходження державної служби ОСОБА_1 або застосувати іншу процедуру припинення державної служби (а.с.88-90).

З урахуванням висновків Держаудитслужби та Нацдержслужби Держфінінспекцією в Івано-Франківській області 02.12.2016 року повторно повідомлено позивача про зміну істотних умов державної служби, що пов`язана з реорганізацією та скороченням чисельності працівників, без пропонування вакантної посади, з якою він ознайомився (а.с. 23).

23.01.2017 року Держфінінспекцією направлено до профспілкового комітету подання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 (а.с. 72-73).

30.01.2017 року профспілковий комітет не розглянув внесене подання, оскільки ОСОБА_1 перебував на лікарняному, про що голова профспілки повідомив Держфінінспекцію листом (а.с.77).

При цьому позивач з 30.01.2017 року по 24.02.2017 року перебував на лікарняному, що підтверджується листками непрацездатності (а.с. 94-95), і в перший день виходу на роботу 27.02.2017 року йому було запропоновано вакантну посаду головного державного аудитора відділу контролю в аграрній галузі, екології та природокористування Управління Західного офісу Держаудитслужби в Чернівецькій області, від якої позивач відмовився, що оформлено відповідним актом (а.с. 92-93)

Відповідно до наказу голови комісії з проведення реорганізації, першого заступника начальника Держфінінспекції в Івано-Франківській області №02-о від 27.02.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного державного фінансового інспектора відділу інспектування у соціальній сфері та культурі відповідно до п. 1 ч. 1 ст.87 Закону України «Про державну службу» та п. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с. 25).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем під час засідання комісії з питань реорганізації не було об»єктивно та всебічно розглянуто питання щодо переважного права позивача в залишенні на роботі, вказана обставина сприяла порушенню права позивача і потягла за собою його звільнення в подальшому.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у зв»язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються Законом України «Про державну службу» (далі - Закон).

У відповідності до статті 43 Закону підставами для зміни істотних умов державної служби є: ліквідація або реорганізація державного органу; зменшення фонду оплати праці державного органу; скорочення чисельності або штату працівників у зв»язку з оптимізацією системи державних органів чи структури окремого державного органу.

Зміною істотних умов державної служби вважається зміна: належності посади державної служби до певної категорії посад; основних посадових обов»язків; умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення; режиму служби, встановлення або скасування неповного робочого часу; місця розташування державного органу (в разі його переміщення до іншого населеного пункту).

Про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 60 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

Скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі є підставою для припинення державної служби за ініціативою суб»єкта призначення (п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону).

Згідно із ч. 3 ст. 87 Закону процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини 1 цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Державний службовець, якого звільнено на підставі пункту 1 частини першої цієї статті, у разі створення в державному органі, з якого його звільнено, нової посади чи появи вакантної посади, що відповідає кваліфікації державного службовця, протягом шести місяців з дня звільнення має право поворотного прийняття на службу за його заявою, якщо він був призначений на посаду в цьому органі за результатами конкурсу.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов»язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

У відповідно до ст. 49-2 КЗпП України при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини 2 статті 40, частини третьої статті 49-2 Кодексу законів про працю України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів надано роз»яснення, що при розгляді спорів про звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України суди зобов»язані з»ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Крім цього, слід зауважити, що згідно із ст. 42 КЗпП України при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім»ї яких немає інших працівників з самостійних заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п»яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби; працівникам, яким залишилося менше трьох років до настання пенсійного віку, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

З матеріалів справи видно, що реорганізація територіального органу Держфінінспекції в Івано-Франківській області відбулась шляхом його приєднання до міжрегіонального територіального органу Держаудитслужби - Західного офісу Держаудитслужби.

Крім того, відбулися зміни істотних умов праці скорочення чисельності та штату працівників, оскільки згідно наказу Західного офісу Держаудитслужби «Про введення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» від 19.08.2016 року №1 введено в дію структуру та штатний розпис Західного офісу Держаудитслужби, в тому числі Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 15 структурних підрозділів із штатною чисельністю 85 одиниць, в той час як, згідно наказу Держфінінспекції в Івано-Франківській області «Про введення в дію нової структури та штатного розпису Державної фінансової інспекції в Івано-Франківській області» від 23.10.2015 року №66 Держфінінспекція в івано-Франківській області складалася з 18 структурних підрозділів із штатною чисельністю 145 одиниць.

Відповідно до наказу Західного офісу Держаудитслужби «Про введення в дію структури та штатного розпису Західного офісу Держаудитслужби» №38 від 22.02.2017 року Управління Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області повинно складатися з 14 структурних підрозділів із штатною чисельністю 80 одиниць, тобто скорочено чисельність працівників ще на 5 одиниць (а.с.152-158).

У зв»язку з цим на засіданні комісії з проведення реорганізації Держфінінспекції в Івано-Франківській області було розглянуто питання щодо скорочення загальної чисельності працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області з врахуванням вимог ст.ст.40, 42 КЗпП України та пропонування працівникам наявних посад державної служби в Управлінні Західного офісу Держаудитслужби в Івано-Франківській області з урахуванням результатів їх роботи, продуктивності та кваліфікації на підставі порівняльних таблиць показників роботи працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області за 6 і 9 місяців роботи, особових справ, пропозицій керівництва.

З наданих порівняльних таблиць показників роботи працівників Держфінінспекції в Івано-Франківській області, що знаходяться в матеріалах справи, окремо по відділах за 6 і 9 місяців роботи видно, що позивач мав практично однакові показники роботи в порівнянні з іншими працівниками відділу та управління (а.с. 62-63, 122, 184-187).

На підтвердженням його кваліфікації та продуктивності праці свідчить відсутність дисциплінарних стягнень, позитивна характеристика, відзначення грамотами, подяками, підтвердження рівня професійної компетентності (підтверджується сертифікатом Академії фінансового управління), наявність вищої освіти, стаж роботи в органах ДРКС 20 років тощо (а.с.124-132, 16-21).

Таким чином, при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації позивач мав переваги в залишенні на роботі відповідно до ст. 42 КЗпП України як працівник з тривалим безперервним стажем роботи в даній установі, а під час засідання комісії з питань реорганізації не було об»єктивно та всебічно розглянуто питання щодо переважного права позивача в залишенні на роботі, вказана обставина сприяла порушенню права позивача і потягла за собою його звільнення в подальшому.

Крім цього, колегія суддів звертає уваги на той факт, що звільнення позивача проведено без погодження із профспілковим комітетом первинної профспілкової організації працівників Держфінінспекції в області на його звільнення, згода якого є обов»язковою.

Крім цього, безпідставними є покликання апелянта щодо зменшення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму виплаченої вихідної допомоги та суму допомоги по безробіттю, оскільки виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу, а законодавством не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України Судової палати у цивільних справах від 25 травня 2016 року №6-511цс16.

Аналізуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем не було об»єктивно та всебічно розглянуто питання щодо переважного права позивача в залишенні на роботі, вказана обставина сприяла порушенню права позивача і потягла за собою його звільнення в подальшому, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Західного офісу Держаудитслужби залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 травня 2017 року у справі №809/378/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_2

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 21.09.2017 року.