Справа № 820/2751/17
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 р.Справа № 820/2751/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Тацій Л.В.

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М.

за участю секретаря судового засідання Гришко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2017р. по справі № 820/2751/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної гвардії України , Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України , Військової прокуратури Донецького гарнізону
про визнання незаконними та скасування рішення, визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної гвардії України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, Військової прокуратури Донецького гарнізону, в якому просив:

визнати незаконним та протиправним рішення комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 01.06.2016 року за № 24 щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 ;

визнати незаконними та протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо направлення документів, в яких містяться недостовірні дані про участь в АТО ОСОБА_2 , до комісії Головного управління Національної гвардії України щодо надання йому статусу учасника бойових дій;

визнати незаконними та протиправними дії військової прокуратури Донецького гарнізону щодо надання довідки за № 991 від 31.03.2016 року про відрядження ОСОБА_2 , для подальшого проходження служби у відділі військової прокуратури Донецькою гарнізону для здійснення фізичного захисту співробітників військової прокуратури Донецького гарнізону;

скасувати рішення комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 01.06.2016 року за № 24 щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 , позбавивши його статусу учасника бойових дій;

зобов`язати Головне управління Національної гвардії України направити інформацію до Державної служби у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції та районного військового комісаріату за місцем реєстрації ОСОБА_2 про скасування рішення щодо надання йому статусу учасника бойових дій.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2017р. по справі № 820/2751/17 позов з підстав, передбачених п. 6 ч. З ст. 108 КАС України, повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та зобов`язати суд першої інстанції відкрити провадження за позовом ОСОБА_1 .

Сторони у справі про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать підписи уповноважених представників в повідомленнях про поштові відправлення.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання 19.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що справа не підсудна Харківському окружному адміністративному суду, оскільки позивач оскаржує акт індивідуальної дії (рішення про надання статусу учасника бойових дій), а також дії відповідачів суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної особи ОСОБА_2 та безпосередньо не є такими по відношенню до позивача - ОСОБА_1 . Позовні вимоги звернені до відповідачів, які територіально розташовані у м. Києві та Донецькій області, а отже справа не підлягає розгляду Харківським окружним адміністративним судом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач в адміністративному позові оскаржує рішення та дії відповідачів, пов`язані із наданням статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 .

Відповідачами по даній справі є: Головне управління Національної гвардії України, місцезнаходження - 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення. 9а. Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, місцезнаходження - 87525, Донецька обл.. місто Маріуполь, пр. Нахімова, будинок 186, Військова прокуратура Донецького гарнізону, місцезнаходження - 84500. Донецька обл., м. Бахмут, вулиця Сембірцева, буд. 17.

Відповідно до ч. 1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч.2 ст.19 Кодексу адміністративною судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З приводу доводів позивача про те, що оскаржуване рішення є не лише актом індивідуальної дії, а стосується прав та інтересів невизначеного кола осіб - народу України, як платників податку, інших учасників бойових дій, а отже і позивача - ОСОБА_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема - спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За визначенням, наведеним у інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 01.06.2010 року №781/11/13-10 нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти.

Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Така позиція підтверджується рішеннями Верховного Суду України (постанови від 15.04.2014 року № 21-63а 14. 20.01.2015 року у справі № 21 -603а 14. 27.01.2015 року у справі № 21 - 436а 14. 21.04.2015 року у справі № 21-96а15), згідно яких в порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.

Нормативно-правовий акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово. Що стосується актів ненормативного характеру (актів індивідуальної дії), то вони породжують права та обов`язки тільки у того суб`єкта (чи визначеного ними кола суб`єктів), якому вони адресовані.

Із матеріалів справи судом встановлено, що оскаржуване рішення комісії Головного управління Національної гвардії України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 01.06.2016 року за № 24 щодо надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_2 , не містить в собі ознак нормативною акта, оскільки приймалось стосовно конкретної особи - ОСОБА_2 .

Таким чином, оскаржуване рішення не є актом індивідуальної дії, прийнятим відносно позивача - ОСОБА_1 , а отже, при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 , не підлягає застосуванню положення ч. 2 ст. 19 КАС України, яка передбачає право вибору позивача територіальної підсудності справи, оскільки вказана норма процесуального законодавства надає таке право виключно позивачу, що є особою, відносно якого прийнято акт індивідуальної дії та вчинено дії або бездіяльність, пов`язані із прийняттям такого рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що справа територіально не підсудна Харківському окружному адміністративному суду.

Відповідно до п. 6 ч. З ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо справа не підсудна цьому адміністративному суду.

За приписами статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обгрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 199, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 03.07.2017р. по справі № 820/2751/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Тацій Л.В.
Судді Подобайло З.Г. Григоров А.М.
Повний текст ухвали виготовлений 25.09.2017 р.