Справа № 343/2242/16-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8156/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

перекладача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4,

представника позивача ОСОБА_5,

представників відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_8 на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_9 до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_8 звернулися в суд з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про скасування рішення.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він, будучи іноземним громадянином, вживав всіх можливих заходів, щоб врегулювати та узаконити свій статус на території України, однак, в тому числі і через бюрократичні процедури, через необхідність подання додаткових документів, а також неспіврозмірні для нього кошти для повернення до ОСОБА_4 та виготовлення візи типу Д , він ненавмисно порушував законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, за порушення законодавства ніс передбачену відповідальність. Примусове повернення його до ОСОБА_4 прямо порушує ст.32 Конституції України та ст.8 Європейської Конвенції з прав людини - право на повагу до особистого та сімейного життя. Це право передбачає невтручання держави, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вважають, що прийнявши рішення про примусове повернення ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 до ОСОБА_4, Долинський РС ГУ ДМС України в Івано-Франківській області здійснив втручання в сімейне життя їх і таке втручання не було необхідним. Вони проживають сімєю, разом ведуть спільне господарство, виховують дитину, з якою він ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, виконуючи вимоги рішення про примусове повернення, має або розлучитися, або забрати її з собою від матері та дружини ОСОБА_8, до країни, з якою він особисто вже втратив зв'язок і в якій близькі родичі не спілкуються з ним.

Позивач та представник позивачів в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали, просять постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечили, просять постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2017 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», в'їзд в Україну та виїзд з України здійснюється, зокрема, іноземцями та особами без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_10 ОСОБА_3, прибув в Україну в особистих справах. Він перетнув кордон в КПП Бориспіль 28.05.2013 року, прибувши літаком до України. Станом на дату перетину кордону у позивача була дійсна українська віза типу Д №Y02621495, терміном дії з 06.05.2013р. по 27.06.2013р.

Відповідно до національного паспорта громадянина ОСОБА_11 Республіки ОСОБА_4 №А07278946, виданого 19.06.12р. (дійсний до 18.06.19р.), ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, народився у м.Гіза , Арабська Республіка ОСОБА_4, є громадянином ОСОБА_4, за національністю - єгиптянин, араб(а.с.7-9).

Судом першої інстанції вірно встановлено, що між позивачем - ОСОБА_10 ОСОБА_2 ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_12, 29.04.2015р. зареєстровано шлюб, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 30.04.2015р. Серія І-СГ №254080 (а.с.10).

Від спільного проживання у позивачів 12.10.2015 року народився син ОСОБА_13 (копія свідоцтва про народження серії І-ЖД №454614 а.с.11).

24 вересня 2014 року ОСОБА_10 ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення передбачене частиною 1 статті 203 КУпАП - несвоєчасне продовження посвідки на тимчасове проживання в Україні і анульовано та вилучено згадану посвідку.

12 грудня 2014р. громадянин ОСОБА_11 Республіки ОСОБА_4 ОСОБА_10 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 звернувся до Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області (надалі - ГУ ДМС України у Львівській області) із заявою щодо надання йому статусу біженця або особи, яка потребує додаткового захисту.

ГУ ДМС України у Львівській області розпочата процедура оформлення документів для вирішення питання щодо надання позивачу статусу біженця або особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, згідно з наказом № 3 від 06.01.15р. "Про оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту".

За результатами розгляду особової справи заявника, ГУ ДМС України у Львівській області дійшло висновку, що громадянин ОСОБА_4 ОСОБА_10 ОСОБА_3 не підпадає під критерії визначення біженця та особи, яка потребує додаткового захисту у відповідності до вимог ст. 1 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Результат розгляду матеріалів позивача оформлено Висновком щодо відмови у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту від 06.03.15р., на підставі якого відповідачем прийнято рішення від 03.04.15р. № 264-15 про відмову у визнанні ОСОБА_10 ОСОБА_3 особою, яка потребує додаткового захисту.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 02.07.2015 року (справа №813/2173/15), яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27.10.2015 року (а.с.164-166), у задоволені адміністративного позову ОСОБА_10 ОСОБА_3 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов"язання вчинити дії - відмовлено повністю (а.с.160-163).

Судом встановлено, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для надання йому статусу біженця в Україні, не вказують на наявність у нього об'єктивних причин для побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження, така інформація носить загальний характер і не містить конкретних відомостей про події переслідувань та утисків на батьківщині його особисто або членів його сім'ї за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань.

Згідно протоколу Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області ПР МІФ №026737 від 27.07.2016 року встановлено , що в м. Долина 27.07.2016 року о 16:05год., виявлено гр.ОСОБА_4 ОСОБА_14, який з 24.04.2016 року не виїхав з території України після закінчення відповідного терміну перебування, чим порушив вимоги ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за що передбачена відповідальність відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП.

Постановою Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області ПН МІФ №026737 від 27.07.2016 року - громадянина ОСОБА_4 ОСОБА_14, 12.06.1976р.н., жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено штраф у розмірі 510 грн.

Даний штраф позивачем оплачено, про що свідчить квитанція від 30.07.2016 року (а.с.39).

Рішенням Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області №4 від 27.07.2016 року вирішено: громадянина АР ОСОБА_4 ОСОБА_10 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, примусово повернути в країну походження ОСОБА_4 та зобовязати його покинути територію України до 27.08.2016 року (а.с.34-36).

Згідно даного рішення 27.07.2016 року в ході проведення оперативно-профілактичного відпрацювання щодо законності перебування на території України іноземних громадян в м.Долина виявлено громадянина АР ОСОБА_4 ОСОБА_10 ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 При перевірці документів встановлено, що громадянин ОСОБА_10 ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув на територію України літаком в Бориспіль 28.05.2013 року по паспорту громадянина Єгипту АО 7278946, виданого 19.06.2012 року, по приватних справах. Однак ОСОБА_10 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в УДМСУ у Львівській області було видано посвідку на тимчасове проживання ТР №055121, 19.06.2014р., яку анульовано 24.09.2014р. Також видано довідку про звернення за захистом в Україні №006561, 22.10.2015р. УДМСУ в Одеській області, термін дії довідки продовжено до 22.01.2016р., та здійснено реєстрацію місця перебування за адресою м.Одеса, вул. Л.Тостого,7 з 23.10.2015р. по 23.04.2016р. Але після закінчення терміну перебування на території України даний громадянин до Управління Державної міграційної служби не звертався для продовження терміну дії реєстрації, мотивуючи тим, що в нього через сімейні обставини не було можливості. 27.07.2016р. працівниками Долинського РВ УДМС України в Івано-Франківській області складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 ОСОБА_10 ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.1 ст. 203 КУпАП за вищевказані факти. Після цього справу розглянуто та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 520 грн.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» - іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Як вбачається з ч. 1 ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн:

де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань;

де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання;

де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя;

де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Вказаний перелік підстав, є вичерпний та такий, який не підлягає розширенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач ОСОБА_10 ОСОБА_3 порушивши законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, не довів що він підпадає під дію зазначених вище підстав щодо заборони примусового повернення його до країни походження .

Таким чином, позивач ОСОБА_10 ОСОБА_3 порушив законодавство України про правовий статус іноземців, і він не має законних підстав для перебування в Україні.

Покликання на факт наявності в Україні дружини громадянки України та неповнолітньої дитини колегія суддів не бере до уваги так як дані обставини не є обставинами, що звільняють особу від вчинення порушення міграційного законодавства України і позивачу не заборонено вїзд в Україну, а отже після владнання необхідних законодавчих формальностей щодо законності перебування в Україні він матиме змогу повернутися до своєї сімї.

Покликання представника позивача на те, що рішення про примусове повернення було оголошено позивачу без перекладача як на підставу скасування такого рішення колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність перекладача не свідчить про протиправність рішення. Крім того, перекладач та законний представник надаються на вимогу затриманого, якої в даному випадку не було. При цьому, спірне рішення про примусове повернення підписане в присутності двох понятих, як це передбачено у разі відмови іноземця від підпису та відсутність перекладача та законного представника.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 195,200,205,206,254 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_9 залишити без задоволення, а постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 червня 2017 року у справі № 343/2242/16-а без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_15
судді ОСОБА_14
ОСОБА_16

Повний текст ухвали виготовлений 22 вересня 2017 року.