Справа № 807/681/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2017 рокум. Ужгород№ 807/681/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилка С.Є.

при секретарі судового засідання Гулай М.В.

за участю сторін:

представника позивача не з'явився;

представника відповідача не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДФС у Закарпатській області до Тячівського виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до статті 160 частини 3 КАС України 20 вересня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Постанову у повному обсязі було складено протягом 25 вересня 2017року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду звернулося з позовною заявою Головне управління ДФС у Закарпатській області до Тячівського виробничого управління житлово-комунального господарства, якою просить суд: "1. Прийняти позовну заяву до провадження суду; 2. Розглянути справу без участі представника позивача; 3. Винести судове рішення, яким стягнути податковий борг з Тячівського виробничого управління житлово-комунального господарства код ЄДРПОУ - 03344183, 90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, буд. 15 у розмірі 173175,44 грн. в т.ч. пені в сумі 440,81 грн. по платежу 30 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 122703,80 грн. в т.ч. пеня в сумі 440,81 грн. по платежу 85 13020100 "Збір за спеціальне використання води" у розмірі 13913,62 грн.; по платежу 85 13030100 "Плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення" у розмірі 7717,76 грн.; по платежу 85 19010200 "Надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти" у розмірі 28840,26 грн. за рахунок коштів, що належать платнику податків на праві власності, в тому числі тих, які знаходяться на рахунках у банка".

Позов мотивовано тим, що відповідачем не сплачено податковий борг у загальній сумі 173175,44 грн., який виник по наступних платежах: "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" у розмірі 122703,80 грн. у тому числі пеня у розмірі 440,81 грн.; "Збір за спеціальне використання води" у розмірі 13913,62грн.; "Плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення" у розмірі 7717,76 грн.; "Надходження від скидів забруднюючих речовин безпосередньо у водні об'єкти" у розмірі 28840,26 грн. Дана заборгованість є не погашеною, а тому позивач просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Позивач, в судове засідання не з'явився, проте пунктом другим прохальної частини позовної заяви просив суд розгляд даної справи провести без участі представника позивача за наявними у справі матеріалами (а.с.9).

Відповідач у судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча судом вживалися заходи щодо виклику відповідача, що передбачені Главою 3 Розділу II КАС України. Заперечення проти позову суду не надано.

Відповідно до статті 47 КАС України особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Відповідно до статті 41 частини 1 КАС України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до статті 128 частини 4 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З'ясувавши всі обставини у справі та перевіривши їх належними та допустимими доказами суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до статті 36 Податкового Кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Тячівське виробниче управління житлово-комунального господарства знаходиться за адресою: 90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, буд. 15, код ЄДРПОУ - 03344183 та зареєстроване Тячівською районною державною адміністрацією, про що видано свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи і зроблено запис про включенні відомостей про юридичну особу за № 1 000779 ( а.с.а.с. 13-15).

Судом встановлено, що відповідачем до податкового органу самостійно було подано:

- податкову декларацію з податку на додану вартість за червень 2016 року від 19 липня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 20930,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в сумі 9145,51грн. (а.с. 22);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за липень 2016 року від 16 серпня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 16768,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 23);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року від 15 вересня 2016 із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 8798,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 24);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за вересень 2016 від 12 жовтня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 12331,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 25);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень 2016 від 15 листопада 2016 із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 14422,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 26);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2016 року від 15 грудня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає у сплаті до бюджету у розмірі 11076,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 27);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року № від 17 січня 2017 із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 15825,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 28);

- податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2017 від 17 лютого 2017 із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 11872,00 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 29);

- розрахунок з рентної плати за спеціальне використання води за І квартал 2016 року від 05 травня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання по збору на спеціальне використання види залишається Відповідачем не сплаченою у розмірі 2984,31грн. (а.с.а.с. 30-32);

- розрахунок з рентної плати за спеціальне використання води за II квартал 2016 року від 03 серпня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання по збору на спеціальне використання види залишається Відповідачем не сплаченою у розмірі 3623,81грн. (а.с.а.с. 33-35);

- розрахунок з рентної плати за спеціальне використання води за III квартал 2016 року від 09 листопада 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання по збору на спеціальне використання види залишається Відповідачем не сплаченою у розмірі 6679,17грн. (а.с.а.с. 36-38);

- розрахунок з рентної плати за спеціальне використання води за ІV квартал 2016 року від 09 лютого 2017 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання по збору на спеціальне використання види залишається Відповідачем не сплаченою у розмірі 426,33грн. (а.с.а.с. 39-41);

- розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 05 травня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 2135,70грн. залишається Відповідачем несплаченою (а.с.а.с. 42-44);

- розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 19 серпня 2016 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 2255,25грн. залишається Відповідачем несплаченою (а.с.а.с. 45-47);

- розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин від 09 лютого 2017 року із самостійно задекларованою сумою, що підлягає сплаті до бюджету. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання по платі за користування надрами для видобування корисних копалин у розмірі 3326,81грн. залишається Відповідачем несплаченою (а.с.а.с. 48-50);

- податкову декларацію з екологічного податку за І квартал 2016 року від 05 травня 2016 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 7245,68грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 51);

- податкову декларацію з екологічного податку за II квартал 2016 року від 10 серпня 2016 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 7086,01грн. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі ( а.с. 52);

- податкову декларацію з екологічного податку за ІІІ квартал 2016 року від 09 листопада 2016 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 7 243,05 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 53);

- податкову декларацію з екологічного податку за ІV квартал 2016 року від 09 лютого 2017 року із самостійно задекларованою сумою податку, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 7265,52 грн.. Проте самостійно задекларована сума грошового зобов'язання залишається Відповідачем не сплаченою в повному обсязі (а.с. 54);

Відповідно до статті 46 пункту 46.1 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України), податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Відповідно до статті 49 пункту 49.1 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до статті 54 ПК України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до статті 57 пункту 57.1 ПК України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 56 пункту 56.11 ПК України, не підлягає оскарженню податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Крім того, працівниками контролюючого органу було проведено камеральну перевірку податкової звітності з рентної плати та податку на додану вартість. За наслідками проведеної перевірки складено акт перевірки від 21 грудня 2016 року за № 4587/1200/03344183 (а.с.а.с. 57, 58). На підставі даного акту перевірки було прийнято податкове повідомлення-рішення від 21 грудня 2016 року за № , яким відповідачу визначено суму штрафної санкції по надходженню рентної плати за спеціальне використання води у розмірі 200,00грн. та податкове повідомлення-рішення від 21 грудня 2016 року за № , яким відповідачу визначено суму штрафної санкції по податку на додану вартість у розмірі 22025,70 грн. (а.с.а.с. 55, 56).

Відповідно до статті 57 пункту 57.3 ПК України, у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до статті 56 пунктів 56.1, 56.2, 56.12, 56.15, 56.18 Податкового кодексу України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу. Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою. З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У суду, на час розгляду даної справи, відсутні докази щодо оскарження відповідачем вищевказаних податкових повідомлень-рішень. Таким чином, сума, що визначена відповідачеві такими податковими повідомленнями-рішеннями від у розумінні статті 56 Податкового кодексу України, вважається узгодженою.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.156 ПК України, податкове зобовязання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Статтею 14 пунктом 14.1 підпунктом 14.1.175 ПК України встановлено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Згідно статті 59 пункту 59.1 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до статті 14 пункту 14.1 підпункту 14.1.153 даного Кодексу податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Так, позивачем на адресу відповідача скеровано податкову вимогу від 12 січня 2016 року № 15-23, яка була вручена відповідачу особисто 12 січня 2016 року, про що свідчить його підпис на корінці вищезазначеної вимоги (а.с.59).

При цьому, з часу виставлення податкової вимоги податковий борг не переривався. Заперечень щодо суми податкового боргу або доказів його сплати відповідачем суду не надано.

У відповідності до статті 129 ПК України, Відповідачу по платежу 30 14010100 "Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" було проведено нарахування пені у розмірі 440,81грн., яка також залишається ним несплаченою.

Податковий борг відповідача підтверджений матеріалами справи, зокрема обліковими картками платника податків (а.с.а.с.19-21), податковими деклараціями (а.с.а.с. 22-29,51-54), податковими повідомленнями-рішеннями (а.с.а.с. 55,56), розрахунком податкового боргу (а.с.а.с.11-12),податковою вимогою ( а.с.59).

Застосоване судом законодавство - використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до статті 94 частини 4 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 160-163 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Головного управління ДФС у Закарпатській області до Тячівського виробничого управління житлово-комунального господарства про стягнення податкового боргу - задовольнити.

Стягнути з Тячівського виробничого управління житлово-комунального господарства (код ЄДРПОУ - 03344183, 90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Незалежності, буд. 15) коштів, які перебувають у його власності, в тому числі коштів з рахунків у банках, обслуговуючих Тячівське виробниче управління житлово-комунального господарства борг у розмірі 173175,44 (ста семи десяти трьох тисяч ста семи десяти п'яти грн. 44 коп.) грн..

Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Апеляційна скарга подається через Закарпатський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням її копії до суду апеляційної інстанції. У випадках, встановлених статтею 167 частиною 4 цього Кодексу десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

СуддяС.Є. Гаврилко