Справа № 815/2802/16
Суддя: Золотніков О.С.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2802/16

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Стеценко О. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого Золотнікова О.С.,

суддів Осіпова Ю.В. та Скрипченка В.О.,

при секретарі Мадюді В.В.,

за участю представників позивача Снігір Є.О. та Притулюка Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСІЛЬІНВЕСТ» та Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2017 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСІЛЬІНВЕСТ» до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «УКРСІЛЬІНВЕСТ» (далі ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області (далі ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25 травня 2016 року № .

В обґрунтування позову зазначалось, що з 19 по 25 квітня 2016 року посадовою особою відповідача проведено невиїзну позапланову документальну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ЗЕРІС» за березень-липень 2015 року, ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» за жовтень 2015 року, ТОВ «ПЕРС ЛТД» за жовтень, листопад 2015 року, ТОВ «АТР ФЛАЙТ» за серпень, жовтень та листопад 2015 року. За результатами перевірки складено акт від 4 травня 2016 року за № 2966/15-53-14-03/39453790, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету, на 587052 грн.. На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25 травня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 587052 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 146763 грн.. На думку позивача, висновки акта перевірки не відповідають вимогам Податкового кодексу України, а тому прийняте відповідачем на його підставі податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2017 року позовні вимоги ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області від 25 травня 2016 року № , яким ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 733815 грн., з яких за основним платежем - 587052 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 146763 грн., в частині в частині збільшення ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість в розмірі 539344 грн., з яких за основним платежем - 431475 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 107869 грн.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, представник ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» в апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, зокрема положення статей 14, 75, 83, 198 Податкового кодексу України та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Крім того, апелянт зазначає, що податковим законодавством не поставлено в залежність право на формування податкового кредиту від податкового стану (обліку) інших осіб, в тому числі і контрагента платника податків, зокрема, внаслідок виявлення порушень чинного законодавства при укладанні правочинів контрагентом позивача та іншими суб'єктами господарювання. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог із винесенням нової постанови про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області зазначає, що судом при вирішенні справи порушено норми матеріального права, а саме вимоги ст. 198 Податкового кодексу України та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, щодо необхідності належного підтвердження позивачем фактичного здійснення господарських операцій з контрагентами під час формування податкового кредиту. Крім того, судом першої інстанції не враховано результати опрацювання податкової інформації щодо контрагентів позивача. У зв'язку з викладеним в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постановленого по справі судового рішення з винесенням нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, виступи представників позивача в підтримку апеляційної скарги сторони позивача та проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Судом встановлено, що з 19 по 25 квітня 2016 року посадовою особою ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області проведено невиїзну позапланову документальну перевірку ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з ТОВ «ЗЕРІС» за березень-липень 2015 року, ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» за жовтень 2015 року, ТОВ «ПЕРС ЛТД» за жовтень, листопад 2015 року, ТОВ «АТР ФЛАЙТ» за серпень, жовтень та листопад 2015 року.

За результатами перевірки складено акт від 4 травня 2016 року за № 2966/15-53-14-03/39453790, в якому зазначено про порушення позивачем пунктів 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість, який підлягає сплаті до бюджету за період березень-серпень, жовтень, листопад 2015 року, на 587052 грн..

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 25 травня 2016 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість за основним платежем 587052 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 146763 грн..

Вирішуючи справу в частині задоволення позовних вимог ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідачем не доведено фактів порушення позивачем норм Податкового кодексу України при формуванні податкового кредиту протягом перевіреного періоду за договором про надання транспортних послуг з ТОВ «ЗЕРІС» та за договором про транспортно-експедиторське обслуговування з ТОВ «ПЕРС ЛТД».

Так, відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3 названої статті Кодексу в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

На підставі пункту 198.6 статті 198 ПК України (у вказаній вище редакції) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 ПК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як встановлено матеріалами справи, податковий кредит за березень-липень, жовтень та листопад 2015 року позивач формував, серед іншого, на підставі податкових накладних, виданих його контрагентами ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «ПЕРС ЛТД».

При цьому позивачем серед інших господарських операцій було укладено договори, а саме:

- договір про надання транспортних послуг від 2 березня 2015 року № 2015/0203/17, відповідно до якого Виконавець (ТОВ «ЗЕРІС») від свого імені та за рахунок Замовника (позивач) забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у міському, приміському й міжміському сполучені. Плата за перевезення вантажів та інших послуг, пов'язаних з перевезенням, визначається та відображається в заявці на перевезення вантажів (т. 1 а. с. 240-241);

- договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 1 жовтня 2015 року № 451, відповідно до якого Виконавець (ТОВ «ПЕРС ЛТД») від свого імені та за рахунок Замовника (позивач) забезпечує здійснення перевезення вантажів Замовника автомобільним транспортом у міському, приміському й міжміському сполучені. Плата за перевезення вантажів та інших послуг, пов'язаних з перевезенням, визначається та відображається в заявці на перевезення вантажів (т. 3 а. с. 2-3).

В акті перевірки ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області зроблено висновок, що позивачем занижено суму податку на додану вартість, внаслідок включення до складу податкового кредиту сум податку, сплаченого протягом перевіреного контролюючим органом періоду у складі вартості послуг, отриманих (придбаних), зокрема, за названими договорами з ТОВ «ПЕРС ЛТД» та ТОВ «ЗЕРІС». В обґрунтування висновку щодо безпідставності включення до податкового кредиту сум податку за названими господарськими операціями, відповідач посилається на податкову інформацію щодо господарських відносин ТОВ «ЗЕРІС» з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями (т. 1 а. с. 21-25). Крім того, відповідач вказує, що відповідно до актів здачі-прийняття робіт по контрагенту ТОВ «ПЕРС ЛТД» не можливо встановити який вантаж та у якій кількості було перевезено, на яку відстань, вартість одиниці виміру, визначити реальність ціни за надані послуги у порівнянні з іншими контрагентами, що надають аналогічні послуги, а також економічну доцільність отриманих послуг. На думку контролюючого органу, у зв'язку з географічною віддаленістю контрагента позивача (ТОВ «ПЕРС ЛТД») від пункту навантаження та розвантаження продукції, проведення вказаних операцій з перевезення є економічно недоцільними та нереальними за умови відсутності придбання аналогічних послуг у інших осіб (т. 1 а. с. 28-29).

Проте, всупереч висновкам контролюючого органу, витрати позивача за названими договорами з ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «ПЕРС ЛТД» безпосередньо пов'язані з його статутною діяльністю (неспеціалізована оптова торгівля) та підтверджуються наявними в матеріалах справи первинними документами - актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), рахунками-фактурами на оплату товару, банківськими виписками по рахунку позивача та податковими накладними (т. 1 а. с. 204-223, 224-231, т. 2 а. с. 2-6, 10-15, 16-23, т. 3 а. с. 8-11, 16-17, 18-20).

Крім того, позивачем надано додатки № 1/07 від 14 липня 2015 року, № 1/06 від 30 червня 2015 року, № 1/05 від 29 травня 2015 року, № 1/04 від 30 квітня 2015 року, № 1/03 від 31 березня 2015 року до договору про надання транспортних послуг з ТОВ «ЗЕРІС» від 2 березня 2015 року № 2015/0203/17, а також додатки № 1/10 від 31 жовтня 2015 року, № 1/11 від 30 листопада 2015 року до договору про транспортно-експедиторське обслуговування з ТОВ «ПЕРС ЛТД», з яких можливо встановити дату, номенклатуру товару та його кількість, а також пункт призначення (т. 1 а. с. 232-239, т. 3 а. с. 4-7).

На спростування доводів контролюючого органу, для підтвердження реальності господарських операцій за названими вище договорами, позивачем до суду також надано заявки на перевезення вантажів, в яких зазначено який саме вантаж перевозився, адреси навантаження та розвантаження товару, а також товарно-транспортні накладні та видаткові накладні на перевезений товар (т. 2 а. с. 24-234, т. 3 а. с. 21-164).

Наявність та правильність оформлення податкових накладних, складених протягом перевіреного періоду на виконання названих вище договорів, укладених позивачем з ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «ПЕРС ЛТД», відповідачем під сумнів не ставиться.

При цьому контролюючим органом не доведено фактів безтоварності операцій за спірними угодами та обізнаності позивача щодо можливого порушення податкового законодавства його контрагентами.

Реальність виконання господарських зобов'язань за названими договорами підтверджується наявними у матеріалах справи первинними документами, окремі недоліки в оформлені яких не впливають на реальність цих операцій.

За таких обставин, суми податку на додану вартість за договором про надання транспортних послуг з ТОВ «ЗЕРІС» та за договором про транспортно-експедиторське обслуговування з ТОВ «ПЕРС ЛТД» були правомірно включені ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» до складу податкового кредиту за березень-липень, жовтень та листопад 2015 року.

Із врахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування оскарженого по справі податкового повідомлення-рішення відповідача в частині збільшення ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість за названими господарськими операціями з ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «ПЕРС ЛТД», є правильним.

Частково відмовляючи позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що підприємством документально не підтверджені доводи позовної заяви щодо правомірності формування податкового кредиту протягом перевіреного періоду за окремими господарськими операціями з ТОВ «ЗЕРІС» (за виключенням договору про надання транспортних послуг від 2 березня 2015 року № 2015/0203/17), ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» та ТОВ «АТР ФЛАЙТ», що свідчить про порушення позивачем положень чинного податкового законодавства.

Як встановлено матеріалами справи, ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» було укладено договори з названими вище контрагентами, а саме:

- договір про надання агентських послуг по супроводженню від 1 червня 2015 року № 2015/0106/ПП, відповідно до якого Агент по супроводженню (ТОВ «ЗЕРІС») надає послуги позивачу по супроводженню договору на поставку товару (т. 1 а. с. 191-192);

- договір про надання юридичних послуг від 1 липня 2015 року № 2015/0107/ЮП, відповідно до якого Виконавець (ТОВ «ЗЕРІС») зобов'язується надати позивачу юридичні та інформаційно-консультативні послуги з питань, пов'язаних з діяльністю Замовника (позивача), а останній - прийняти та оплатити їх (т. 1 а. с. 195);

- договір про надання агентських послуг по супроводженню від 1 вересня 2015 року № 54, відповідно до якого Агент по супроводженню (ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС») надає послуги позивачу по супроводженню договору на поставку товару (т. 2 а. с. 242-243);

- договір про надання юридичних послуг від 1 листопада 2015 року № 315/Ю, відповідно до якого Виконавець (ТОВ «АТР ФЛАЙТ») зобов'язується надати позивачу юридичні та інформаційно-консультативні послуги з питань, пов'язаних з діяльністю Замовника (позивача), а останній - прийняти та оплатити їх (т. 3 а. с. 173);

- договір про надання рекламних послуг від 31 липня 2015 року № 3107/15, відповідно до якого Виконавець (ТОВ «АТР ФЛАЙТ») зобов'язується надати позивачу послуги по проведенню рекламно-інформаційних компаній Замовника (позивач), шляхом розміщення рекламно-інформаційних матеріалів в ефірі радіо та телевізійних каналів України, а також проведення презентацій на умовах та у строки, передбачені цим Договором та додатками до нього (т. 3 а. с. 191-192).

Контролюючим органом в акті перевірки зроблено висновок, що позивачем занижено суму податку на додану вартість внаслідок включення до складу податкового кредиту сум податку, сплаченого у складі вартості товарів (послуг), придбаних протягом перевіреного періоду за названими вище договорами з ТОВ «ЗЕРІС», ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» та ТОВ «АТР ФЛАЙТ». В обґрунтування висновку щодо безпідставності включення до податкового кредиту сум податку за господарськими операціями з названими контрагентами, відповідач посилається на податкову інформацію щодо господарських відносин ТОВ «ЗЕРІС», а також ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» та ТОВ «АТР ФЛАЙТ» з контрагентами-постачальниками та контрагентами-покупцями (т. 1 а. с. 21-25). Щодо контрагента ТОВ «АТР ФЛАЙТ» в акті перевірки зазначено, що номенклатура наданих послуг складає юридичні послуги з підготовки до участі у тендері, проте згідно акту прийняття робіт (надання послуг) не можливо встановити які були надані послуги, які саме документи були підготовлені для проведення тендеру, назву та місце тендеру. Згідно договору про надання рекламно-інформаційних послуг не вбачається можливим зрозуміти вид та обсяг послуг, а також економічну доцільність послуг (т. 1 а. с. 26-28). Крім того, ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області вказує на неможливість встановлення виду посередницьких послуг, наданих позивачу ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» (т. 1 а. с. 30-32).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть, серед іншого, свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин:

- неможливість реального здійснення платником податків зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності;

- відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності у зв'язку з відсутністю управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів;

- облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням податкової вигоди, якщо для такого виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій;

- здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку;

- відсутність первинних документів обліку.

Таким чином, докази, які надані позивачем на момент перевірки, є обов'язковими, але не вичерпними, оскільки предмет доказування у справі, що розглядається, становлять обставини, що підтверджують або спростовують реальність здійснення самих господарських операцій (поставки товарів та послуг), а відтак і обґрунтованість визначення податкового кредиту позивача.

Як вбачається з акта перевірки, під час проведення останньої, позивачем на підтвердження товарності угод між ним та контрагентами надано лише договори з підприємствами-постачальниками ТОВ «ЗЕРІС», ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» та ТОВ «АТР ФЛАЙТ», акти виконаних робіт, акти про надання послуг, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та розрахункові документи за товар.

При цьому зміст окремих первинних документів, наданих позивачем, не відповідає змісту укладених підприємством угод.

Слід зазначити, що матеріалами справи встановлено, що основним видом діяльності ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» є неспеціалізована оптова торгівля (т. 4 а. с. 249-250).

Як було зазначено вище, позивачем протягом перевіреного періоду були укладені договори про надання юридичних послуг від 1 липня 2015 року № 2015/0107/Ю (ТОВ «ЗЕРІС») та від 1 листопада 2015 року № 315/Ю (ТОВ «АТР ФЛАЙТ»), предметом яких було надання юридичних послуг з підготовки тендерної документації, а також надання юридичних послуг з підготовки до участі у тендері.

Аналізуючи надані позивачем документи за результатами господарських операцій з названими вище контрагентами за вказаними договорами, апеляційний суд зазначає, що ці документи не містять необхідні відомості щодо змісту наданих послуг у задекларованих обсягах, не підтверджують результати операцій, за цими документами неможливо встановити яким чином отримані послуги позивач використав у своїй господарській діяльності та яким чином результати цих операцій вплинули на господарську діяльність підприємства.

Специфіка юридичних послуг передбачає безпосередню взаємодію замовника та виконавця у процесі надання цих послуг. Втім, позивачем не надано будь-яких доказів існування такої взаємодії, таких як, ведення ділової переписки у процесі замовлення з названими контрагентами, отримання консультацій та інше.

При цьому умовами названих вище договорів передбачено, що Виконавці (ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «АТР ФЛАЙТ») на вимогу Замовника (ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ») зобов'язуються надати правову допомогу позивачу за його вимогою, у відповідності із заявками, що оформлюються у письмовому вигляді (пп. 2.2 укладених договорів).

Проте, такі заявки як під час перевірки, так і під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем надані не були.

Відповідно до пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Господарські операції є такими, що вчинені у межах господарської діяльності, лише за наявності розумних економічних причин (ділової мети). Операція, позбавлена таких економічних причин, не підлягає відображенню у податковому обліку.

Зі змісту наведеної вище норми Закону випливає, що не встановлення обставин щодо фактичного виконання операцій з надання юридично-консультаційних послуг ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» підприємствами-контрагентами, а також не підтвердження наявності розумної ділової мети позивача у цих операціях, виключає можливість надання правової оцінки діям платника податку з відображення у податковому обліку витрат за цими операціями.

За таких обставин, виходячи з наданих стороною позивача контролюючому органу та суду першої інстанції документів, можливо встановити лише домовленість між підприємствами про надання відповідних юридично-консультаційних послуг. Проте, встановити зміст цих операцій, а саме їх результати, необхідність отримання цих послуг, а також їх фактичне використання у власній господарській діяльності позивача, не вбачається можливим.

Крім того, позивачем також були укладені договори про надання агентських послуг по супроводженню, зі змісту яких виплаває, що Агенти (ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС») надають послуги позивачу зі супроводу договору на поставку товару, а саме: проведення консультацій та надання необхідної інформації покупцям з усіх питань, пов'язаних з виконанням договору поставки товару, оформлення заявок на відвантаження товару, контроль виконання заявок, документальне оформлення відвантаження товару, контроль за погашенням заборгованості покупця перед постачальником за відвантажений товар в рамках договору поставки.

На виконання зобов'язань по названим договорам позивачем до суду надані акти виконаних робіт - звіти агента по супроводженню про виконану роботу (т. 1 а. с. 194, т. 2 а. с. 244).

Однак, у названих актах - звітах не зазначено, які саме послуги були надані ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» позивачу, як це передбачено вимогами п. 1.1 названих вище договорів, зокрема, в чому саме вони полягали. Надані акти - звіти містять лише перелік організацій, валовий об'єм відвантажень та вартість комісійної винагороди контрагентів.

Із врахуванням викладеного, апеляційний суд знаходить обґрунтованими доводи контролюючого органу про безпідставність включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у вартості агентських послуг, отриманих від контрагентів ТОВ «ЗЕРІС» та ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» на підставі названих вище договорів.

Обґрунтованими є і доводи відповідача про безпідставність включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість по господарській операції з контрагентом ТОВ «АТР ФЛАЙТ» щодо надання рекламних послуг шляхом розміщення рекламно-інформаційних матеріалів в ефірі радіо та телевізійних каналів України, а також проведення презентацій, оскільки будь-яких доказів на підтвердження дійсного отримання від підприємства-контрагента цих послуг позивачем не надано. Зокрема, стороною позивача під час розгляду справи судом першої інстанції не надано доказів, які б давали змогу конкретизувати зміст рекламної інформації, її обсяг, час її отримання, і, крім того, засвідчити яким чином ці послуги використано позивачем у власній господарській діяльності.

За таких обставин, не зважаючи на наявність у позивача таких документів, як договори та додатки до них, актів виконаних робіт, а також розрахункових документів по оплаті відповідних послуг, окружний адміністративний суд надійшов до правильного висновку про те, що наявність наданих позивачем документів дійсно є обов'язковою, але не вичерпною обставиною для визначення правильності формування податкового кредиту позивача по господарським угодам з ТОВ «ЗЕРІС» (за виключенням договору про надання транспортних послуг від 2 березня 2015 року № 2015/0203/17), ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» та ТОВ «АТР ФЛАЙТ». При цьому якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку угодах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» в частині визначення підприємству контролюючим органом зобов'язань з податку на додану вартість за господарськими операціями з ТОВ «ЗЕРІС» (за виключенням договору про надання транспортних послуг від 2 березня 2015 року № 2015/0203/17), ТОВ «ДОМУС АЛЬЯНС» та ТОВ «АТР ФЛАЙТ», також є правильним.

Апеляційний суд не приймає до уваги додаткові документи, надані стороною позивача до суду апеляційної інстанції в додатках до апеляційної скарги, оскільки ці документи не були надані контролюючому органу під час перевірки, а також не були надані до суду першої інстанції. При цьому ТОВ «УКРСІЛЬІНВЕСТ» не доведено обґрунтованості ненадання цих документів до суду першої інстанції, що відповідно до положень ч. 2 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України виключає можливість дослідження цих документів, а, отже, і прийняття до уваги, судом апеляційної інстанції.

Враховуючи, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції на підставі ст. 200 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену постанову окружного адміністративного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСІЛЬІНВЕСТ» та Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 3 лютого 2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2017 року.

Головуючий: О.С. Золотніков

Судді: Ю.В. Осіпов

В.О. Скрипченко