Справа № 453/536/17
Суддя: Курницька В. Я.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 453/536/17
№ провадження 2-а/453/47/17
ПОСТАНОВА

Іменем України

14.09.2017 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Курницької В.Я.,

секретаря судового засідання - Трембач М.М.,

за участі:

представників позивача: ОСОБА_1 селищний голова;

ОСОБА_2 - представник; (довіреність від 03.08.2017 року);

відповідача: ОСОБА_3;

третьої особи: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сколе адміністративну справу за позовом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі селищного голови ОСОБА_1 до ОСОБА_3 секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження секретаря Славської селищної ради, -

в с т а н о в и в:

Позивач - Славська селищна рада Сколівського району Львівської області в особі селищного голови ОСОБА_1 - звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить визнати недійсними розпорядження секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 04-01/4 від 07.04.2017 року про поновлення на посаді юрисконсульта ОСОБА_4 та розпорядження секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 04-02/5 від 07.04.2017 року про надання відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4, а також визнати недійсним запис у трудовій книжці ОСОБА_4 про поновлення на посаді юрисконсульта Славської селищної ради Сколівського району Львівської області. В обґрунтування позовних вимог посилається на перевищення відповідачем своїх повноважень, оскільки Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачає такого порядку скасування чи зміни актів селищного голови. Наголошує на тому, що скасоване оскаржуваним розпорядженням розпорядження селищн.ого голови № 04-01/2 не повязане із здійсненням повноважень органів місцевого самоврядування, тому є ненормативним, а отже, відповідно до абзацу 7 п. 5 мотивувальноїх частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2009 по справі № 1-9/2009, не може бути скасоване чи змінене органом місцевого самоврядування після його виконання.

21.07.2017 року позивачем подано клопотання про відмову від частини позовних вимог, а саме позивач відмовився від позовних вимог про визнання недійсним розпорядження секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області №04-02/5 від 07.04.2017 року про надання відпустки по догляду за дитиною ОСОБА_4, а також визнати недійсним запис у трудовій книжці ОСОБА_4 про поновлення на посаді юрисконсульта Славської селищної ради Сколівського району Львівської області. Таким чино.м, беручи до уваги зазначене клопотання, яке було задоволено судом, предметом адміністративного спору за позовом Славської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі селищного голови ОСОБА_1 до ОСОБА_3 секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, є визнання недійсними розпорядження секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 04-01/4 від 07.04.2017 року про поновлення на посаді юрисконсульта ОСОБА_4

Ухвалою Сколівського районного суду 06.06.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача залучено ОСОБА_4.

Третя особа ОСОБА_4 у заперечені на адміністративний позов від 14.09.2017 року зазначила про законність розпорядження секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 04-01/4 від 07.04.2017 року, як такого, що винесено на підставі п. 1 ч. 3 ст. 50, ч. 3 ст. 54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Крім того, посилається на те, що правом на оскарження зазначеного рішення органу місцевого самоврядування є саме вона ОСОБА_4 як фізична особа, якої безпосередньо стосується оспорюване розпорядження, причому належним відповідачем в такому випадку повинна бути Славська селищна рада Сколівського району Львівськогї області, а не її посадова особа.

В судовому засіданні представники позивача підтримали вимоги позовної заяви з підстав, аналогічних викладеним у такій, просять позов задоволити. Відповідач ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечив, розпорядження № 04-01/4 від 07.04.2017 року вважає законним, просить в задоволенні позову відмовити. Третя особа в судовому засіданні підтримали доводи, наведені нею у запереченні від 14.09.2017 року, в задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Як вбачається із системного аналізу норм чинного процесуального законодавства, можливість звернення до суду з позовом про оскарження рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень надана законодавцем фізичним та юридичним особам (п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України), в той час як у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України, до юрисдикції адміністративних судів належать спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень. Крім того, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 17 КАС України, до юрисдикції адміністративних судів віднесено спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України. У відповідності до п. 15 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено право сільського, селищного, міського голови звертатися до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів.

Натомість, позивачем, як субєктом вданих повноважень, подано позов до ОСОБА_3, секретаря Славської селищної ради, причому предметом спору визначено визнання недійсним розпорядження секретаря Славської селищної ради, виносячи яке секретар, фактично, виконував функції селищного голови.

Такий предмет спору не може вважатися спором між субєктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції, передбаченим п. 3 ч. 2 ст. 17 КАС України. Не може вказаний спір вважатися і публічно правовим спором за зверненням субєкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України, оскільки п. 15 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає право сільського, селищного, міського голови звертатися до суду щодо визнання незаконними актів інших органів місцевого самоврядування, в той час як оспорюваний акт винесений секретарем селищної ради, який виконував функції селищного голови, тобто не може вважатися іншим органом місцевого самоврядування. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, під час розгляду спору в суді позивачем не наведено норми закону, яка б передбачала його право звернення до суду з таким позовом.

Щодо публічно-правових спорів з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 17 КАС України віднесені до юрисдикції адміністративних судів, то слід звернути увагу на те, що субєктом звернень з позовами у справах, повязаних з відносинами публічної служби, як правило, є особа, котра перебуває на публічній службі і яка вважає, що орган, з яким вона перебуває у відносинах публічної служби, порушив її права, свободи чи інтереси у цій сфері. Позивачами можуть бути й інші особи, наприклад, громадяни, які претендували на посаду відповідного службовця, але не були призначені на неї, особи, звільнені з публічної служби, тобто такі, чиї права та охоронювані законом інтереси порушені внаслідок відповідного рішення субєкта владних повноважень, прийнятого при реалізації повноважень з прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. При цьому, суд звертає увагу, що на тому, що сам позивач в позовній заяві наголошує на тому, що і скасоване, і оскаржуване розпорядження не повязане із здійсненням повноважень органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 3 КАС України передбачено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що не може бути задоволено позовні вимоги особи, права, свободи або інтереси якої не порушено у спірних правовідносинах.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду України від 10.04.2012 року № 21-1115во10 суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб'єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

В постанові Верховного Суду України від 26.03.2013 р. у справі N 21-438а12 також наголошено, що відповідно до частини першої статті 2, пунктів 6, 8 частини першої статті 3, частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України предметом захисту в адміністративному судочинстві є саме порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, їхніх посадових чи службових осіб права та інтереси юридичних осіб. Отже, під час розгляду справи адміністративної юрисдикції, позивач повинен зазначити, які саме його права або законні інтереси порушено рішенням та діями суб'єкта владних повноважень, а суди встановити, чи дійсно порушують дії суб'єкта владних повноважень права та інтереси позивача.

З огляду на викладене, слід наголосити, що звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним розпорядження секретаря Славської селищної ради № 04-01/4 від 07.04.2017 року про поновлення на посаді юрисконсульта ОСОБА_4, позивачем не зазначено, а судом не встановлено права або законного інтересу Славської селищної ради Сколівського району Львівської області як субєкта владних повноважень, яке було порушено розпорядженням секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області № 04-01/4 від 07.04.2017 року.

Керуючись ст.ст. 117, 118, 158-160, 165 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні позову Славської селищної ради Сколівського району Львівської області в особі селищного голови ОСОБА_1 до ОСОБА_3 секретаря Славської селищної ради Сколівського району Львівської області, третя особа ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження секретаря Славської селищної ради відмовити.

Постанова відповідно до ч.1 ст.254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, встановленого цим Кодексом.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сколівського районного суду

Львівської області ОСОБА_5