Справа № 826/2086/16
Суддя: Заїка М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

20 вересня 2017 року м. Київ К/800/19779/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Заїка М.М., перевіривши можливість розгляду касаційної скарги Головного управління МВС України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві , Головного управління МВС України в м. Києві , Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві, Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про: визнання протиправним наказ ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. №1008 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з 06.11.2015 р. з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України; поновлення ОСОБА_1 на посаді слідчого відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку слідчого відділу Дарницького районного управління МВС України в м. Києві; зобов'язання ГУ МВС України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 р. до дня поновлення на роботі; зобов'язання ГУ МВС України в місті Києві виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року позов ОСОБА_1 було задоволено. Визнано протиправним і скасовано наказ Головного управління МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. № 1008 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 з 06.11.2015 р. з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві. Стягнуто з Головного управління МВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 р. до 06.11.2016р. Стягнуто з Головного управління МВС України в місті Києві на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року - змінено: абзац 4 резолютивної частини постанови доповнено, шляхом зазначення суми середнього заробітку у розмірі 19 537,84 грн., який підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за період з 06.11.2015р. по 06.11.2016р. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року в частині задоволення вимог про стягнення грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік - скасовано та в цій частині ухвалено нову постанову, якою в задоволенні позову в цій частині вимог відмовлено. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року залишено без змін.

Частвоко задовольняючи позовні вимоги суди виходили з наступного.

Відповідно до пункту 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", зокрема, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону набирають чинності з дня, наступного за днем його опублікування.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований в газеті "Голос України" 06 серпня 2015 року №141-142, і відповідно, пункти 1, 2, 3, 7 - 13, 15, 17 - 18 цього Закону набирають чинності з 07 серпня 2015 року.

Пунктом 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Разом з тим, за приписами пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Отже, Законом України "Про Національну поліцію" передбачена альтернатива вибору працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, а саме прийняття на службу за їх згодою або проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Таким чином працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції за власним бажанням та у спосіб, визначений п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Враховуючи, що Закон України "Про Національну поліцію" був опублікований 06.08.2015р., відповідно 3-х місячний термін з дня опублікування закінчився 06.11.2015 р.

Отже, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції мають подати відповідну заяву у період з 06.08.2015 р. до 06.11.2015 р.

Судами встановлено, що позивач у встановлений термін виявив згоду на проходження служби в поліції, що, відповідно до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим цим Законом вимогам.

Відповідачами не надано суду доказів відмови позивача від проходження служби в поліції. При цьому, відповідачами не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість подальшого використання позивача на службі, або його невідповідність вимогам до поліцейського.

Посилання відповідачів на те, що позивач повинен подати документи та пройти професійний відбір щодо відповідності вимогам, що ставляться до поліцейських, є необгрунтованими, оскільки така норма на день звільнення позивача не діяла, отже кандидатуру позивача не можливо було перевірити на відповідність вимогам, які ставляться до поліцейського. У даній ситуації законом передбачено, що особи, які працювали в міліції можуть перейти працювати в поліцію за умови надання згоди на такий перехід.

Проте, суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції щодо задоволення вимог про стягнення грошового забезпечення у вигляді компенсації за невикористану відпустку за 2015 рік, оскільки відповідно до матеріалів справи, а саме згідно наказу ГУ МВС України в місті Києві від 06.11.2015 р. №1008 о/с, який в цій частині не оскаржується, відпустку за 2015 рік позивач використав у повному обсязі. Отже позов в цій частині вимог є необгрунтованим.

У касаційній скарзі Головне управління МВС України в м. Києві не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що позивача було звільнено у зв'язку із скороченням штатів із міліції, суд же зобов'язав ГУ НП у м.Києві поновити позивача на службі в поліції, тобто в новоутвореному органі, в якому він раніше не працював.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Ознак необґрунтованого застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права в касаційній скарзі не зазначено та викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Крім того, доводи та зміст касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав для висновку, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для зміни чи скасування рішень.

З огляду на викладене та керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного Управління МВС України в м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у м.Києві , Головного управління МВС України в м. Києві , Дарницького районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві про скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства.

Суддя М.М. Заїка