Справа № 335/8496/17
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8496/17 2-а/335/394/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просить суд визнати дії Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя неправомірними та скасувати рішення №15-132/Л-10/05 від 09 червня 2017 року Комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсій Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку пенсії, виходячи з розрахунку 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлої годувальниці ОСОБА_2 з 18.02.2017 та зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя здійснити з 18.02.2017 року перерахунок та виплату пенсії у розмірі 50 відсотків від розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлої годувальниці ОСОБА_2, без обмеження її максимального розміру.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

До суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланням на норми чинного законодавства просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 31.03.2017 року отримує в Центральному об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя пенсію по втраті годувальника за померлу дружину ОСОБА_2 - судді у відставці Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

26.05.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку із втратою годувальника ОСОБА_2 із розрахунку розміру її щомісячного довічного грошового утримання судді.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 рішенням №15-132/Л-10/05 від 09 червня 2017 року засідання Комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсій Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя було відмовлено.

За змістом зазначеного рішення відповідач зазначив, що «З 28.03.2017 р. ОСОБА_1 було переведено на пенсію в разі втрати годувальника за померлу дружину за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при цьому комісія прийшла до висновку, що «Призначення пенсії в разі втрати годувальника із розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Законом України «Про судоустрій і статус суддів» не передбачено».

Вказане рішення комісії підтримано керівництвом Управління Пенсійного Фонду України, про що ОСОБА_1 повідомлено письмово листами ЦоУПФУ м.Запоріжжя №132/Л-10 від 09.06.2017 та №229/Л-10 від 11.07.2017.

У відповідності до ст. ст. 21, 22 Конституції України, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними, їх зміст і обсяг при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не може бути звужений.

Отже, відповідно до ст. ст. 22, 64 Конституції України право громадян на соціальний захист, інші соціально-економічні права можуть бути обмежені, у тому числі зупиненням дії законів (їх окремих положень), лише в умовах воєнного або надзвичайного стану на певний строк.

Крім того, відповідно до ч 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За п.6 ч.І ст.92 Конституції виключно законами визначаються основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення, заходи регулювання праці й зайнятості, шлюбу, сім'ї, охорони дитинства, материнства, батьківства.

Базовими (рамковими) нормативно-правовими актами, які визначають принципи, засади й механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного забезпечення і страхування, види державних пенсій, порядок їх призначення, перерахунку та виплати пенсій є Закони України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі Закон №1788-ХІІ) та «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ (надалі Закон №1058-ІУ).

Згідно з положеннями абз.22 ст.1 закону №1058-ІУ як пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.9 закону №1058-ІУ одним із видів пенсійних виплат є пенсія у зв'язку із втратою годувальника.

Статтею 36 цього закону встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у ч.2 ст.32 цього закону, - незалежно від тривалості страхового стажу».

Зазначеними Законами (№1788-ХІІ, №1058-ІУ) також передбачається порядок та умови перерахунку пенсії за втратою годувальника.

Зокрема за ст.74 Закону №1788-ХІІ «Сім'ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника.

Сім'ям тих пенсіонерів, які мали право на перерахунок пенсії в порядку, передбаченому статтею 69 цього Закону, пенсії обчислюються із заробітку, з якого було проведено або могло бути проведено перерахунок пенсії годувальника. ...»

А відповідно до положень ч. 2 ст. 38 Закону №1058-ІУ «Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії».

Водночас спеціальним законом, що визначає порядок призначення і розміри соціального забезпечення судді у відставці, що, у свою чергу, впливає на розмір пенсії за втратою годувальника, є Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-УІІІ, що був чинним на час призначення пенсії ОСОБА_1 за втратою годувальника.

З осені 2015 року ОСОБА_1 перебував на обліку в Центральному об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя, як пенсіонер - інвалід 3 групи. А з 31.03.2017 року він почав отримувати пенсію по втраті годувальника за померлу дружину ОСОБА_2.

Таким чином відповідач фактично не заперечує право ОСОБА_1 на пенсію за втратою годувальника, якою була суддя у відставці ОСОБА_2, що підтверджується листами відповідача від 26.04.2014 №21/Л-11, від №132/л-10 та від 11.07.2017 №229/Л-10.

Позивачем не заперечується позиція відповідача про відсутність в нормах Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинної на час оспорюваних правовідносин) регулювання пенсійних відносин, пов'язаних із перерахунком пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Проте, зазначеним Законом регулюється питання призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що безпосередньо впливає на розмір призначеної пенсія у зв'язку із втратою годувальника. Так, за текстом статті 142 зазначеного Закону « Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:61 рік - які народилися з 1 січня 1954року по 31 грудня 1954року; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Використані в даному нормативному акті юридичні поняття «пенсія» та «щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці» за змістом закону є тотожними, про що свідчить їх викладення у назві ст. 142 зазначеного Закону єдиним реченням («Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці»).

До того ж, подібна позиція у формуванні правових термінів з питань пенсійних відносин спостерігається і в інших законодавчих актах, що регулюють проблеми пенсійного забезпечення.

Так, в Законі України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Відомості Верховної Ради України (ВВР), 2012, N 12- 13, ст.82, з наступними змінами) зазначені терміни використовуються спільно за допомогою об'єднувальної частини «або», чи шляхом використання лапок (Обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), ст. 2, розд. 2 «Прикінцеві положення»).

Аналогічну позицію висловлює і Конституційний Суд України у своїх рішеннях стосовно питань незалежності і свободи суддів.

Так, у рішенні від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013 (справа № 1-2/2013) суд зазначив, що «Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід'ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є шеобхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода. пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості».

Також за іншим судовим рішенням «Здійснюючи перевірку вказаного положення на відповідність Основному Закону України Конституційний Суд України виходить з того, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу» (рішення КСУ від.8 червня 2016 року № 4-рп/2016, Справа № 1-8/2016).

Така ж правова позиція висловлена і Вищим Адміністративним Судом України у постанові від 10 серпня 2016 р, справи К/800/5695/14 та К/800/7444/14. Зокрема, за текстом судового рішення «... судді щомісячно виплачується суддівська винагорода, яка складається з аналогічних складових заробітної плати, з якої позивачеві призначалась пенсія по втраті годувальника - державного службовця.»

До того ж, за судовою практикою у адміністративних справах щодо пенсійного забезпечення суддів ВАСУ неодноразово зазначалось, що суддівська винагорода (її розмір) регулюється Законами України «Про судоустрій і статус суддів», Законом України «Про Конституційний Суд України» та не може визначатися іншими нормативно - правовими актами, а тому, в цьому випадку, інші Закони України не можуть обмежувати право позивача на проведення перерахунку пенсії (пост ВАСУ, справи від 23.09.2015 К/800/46523/13, К/800/44139/13, К/800/9810/13; від 11.12.2014 №К/800/12966/14)

Таким чином, позиція відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії з формальним посиланням на Закони України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про судоустрій і статус суддів» не ґрунтується на чинному законодавстві України.

Крім того, відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач послався зокрема на положення ст. 41 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІУ щодо необхідності нарахування пенсії у зв'язку із втратою годувальника, виходячи із розміру заробітку (доходу) отримуваного застрахованою особою. При цьому роз'яснив, що відповідно до положень Закону України від 02.06.2016 №1402-УІІІ щомісячне довічне грошове утримання стосується лише суддів і чинним законодавством не передбачено його застосування при призначенні пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

Разом із тим, статтею 9 Закону N 1058-ІV встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема, в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V вказаного Закону визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до статті 37 цього Закону пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї -100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Тобто, пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону N 1058-ІУ переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже, при переведенні з одного виду пенсії на інший обрахунок нової пенсії здійснюється із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону N 1058-ІУ, тобто показник середньої заробітної плати є незмінною величиною.

Оскільки пенсія у зв'язку з втратою годувальника розраховується у відсотковому відношенні до розміру пенсії померлого годувальника, то в розумінні частини третьої статті 45 Закону N 1058-ІУ як попередній вид пенсії слід розуміти саме пенсію, яку отримував на день смерті годувальник.

За таких обставин немає правових підстав для застосування показника середньої заробітної плати ОСОБА_2 при обчисленні пенсії у зв'язку із втратою годувальника, оскільки за основу для визначення розміру такої пенсії береться розрахунок пенсії годувальника.

Таке правове обґрунтування неодноразово використовувалось Вищим Адміністративним Судом України при розгляді справ про розмір пенсії у зв'язку із втратою годувальника.

За висновками ВАСУ «Пенсії у зв'язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію)», (пост В АСУ від 21.01.2016, справа № К/800/28120/15; пост ВАСУ від 16.07.2015 №К/800/53858/13; Ухв. ВАСУ від 17.02.2015, справа № К/800/48482/13)

Зокрема у конкретній справі про розмір пенсії за втратою годувальника судді у відставці Вищим Адміністративним Судом України було зазначено, що «... пенсійне забезпечення непрацездатних членів сім'ї померлої особи (судді), яка отримувала або мала право на пенсію за Законом України 'Про державну службу", регулюється цим Законом з урахуванням положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів», (пост ВАСУ від 11.12.2014. № К/800/12966/14).

Вказана правова позиція підтримана і Верховним Судом України у справі щодо перерахунку пенсії у зв'язку із втратою годувальника та визначенням її розміру при розрахунку пенсії годувальника на момент його смерті (пост. ВСУ від 27 жовтня 2015 року, справа № 345/1928/14-а).

Відповідно до ч.І ст.244-2 КАС України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, при здійсненні перерахунку пенсії у зв'язку із втратою годувальника відповідач повинен був виходити із положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону від 09.07.2003 №1058-ІУ існує норма, за яким «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії; встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень».

Також іншою спеціальною нормою зазначеного Закону N 1058-ІV (ст. 37) встановлено розмір пенсії у зв'язку з втратою годувальника, за яким «Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї -100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками».

Відповідно до положень законодавства ОСОБА_1 повинно бути призначено пенсію у зв'язку із втратою годувальника в розмірі 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, яка складає 9976 грн. і наближається до максимального розміру пенсії за віком, встановлений ч. 3 ст. 27 Закону №1058-ІV.

Проте, за ч. 4 ст. 142 Закону України Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції чинної на час оспорюваних правовідносин) «У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Таким чином, при зміні розмірів суддівської винагороди, я буду також мати право на перерахунок своєї пенсії за втратою годувальника - судді у відставці. Однак, існуюча відмова органу ПФУ у призначенні належної пенсії буде унеможливлювати і наступний перерахунок пенсії, розмір якої буде виходити за встановлений максимальний розмір пенсії.

Водночас, Конституційний Суд України у п. 7 мотивувальної частини рішення від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 (Справа № 1-8/2016) в котрий раз зазначив, що «... вже визнавав неконституційними положення законів України щодо зниження розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, позбавлення суддів можливості подальшого перерахунку розміру такого утримання; припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання на період роботи суддів у відставці на певних посадах, а також встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 резолютивної частини Рішення від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013)».

Враховуючи зауваження Конституційного Суду України, Верховна Рада України своїм Законом «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 №1798-УІІІ (набув чинності 05.01.2017) у п. 33 «з» Розділу III Прикінцеві та перехідні положення» відмовилась від своєї попередньої правової позиції щодо встановлення максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

А тому перерахунок пенсії із врахуванням максимального розміру пенсії було би штучним зниженням розміру соціального утримання судді у відставці, що суперечило б наведеним позиціям як конституційного судового органу, так і законодавчого органу країни.

До того ж, рішення Конституційного суду України має преюдиційне значення при розгляді судами загальної юрисдикції позовів у зв'язку з правовідносинами, що виникли внаслідок дії положень законів України, визнаних неконституційними.

На час прийняття відповідачем протиправного рішення базовими (рамковими) нормативно-правовими актами, які регулюють порядок і умови призначення пенсії за втратою годувальника були (і залишаються на даний час) Закон України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (надалі Закон №1788-ХІІ) та Закон України від 09.07.2003 №1058-ІУ (надалі Закон Ш058-ІУ).

Зазначеними Законами (№ 1788-ХІІ, №1058-IV) встановлений, зокрема, час, з якого здійснюються виплати пенсії за втратою годувальника.

Так у ч.2 ст.47 Закону №1788-ХІІ та ч. 2 ст. 38 Закону №1058-ІУ передбачено, що «Зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії».

Як визнав відповідач у своєму листі №132/Л-10 від 09.06.2017 лише « 3 28.03.2017 р. ОСОБА_1 було переведено на пенсію в разі втрати годувальника за померлу дружину за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Смерть годувальника настала 18.02.2017 і таким чином з 01.03.2017 відповідач повинен був здійснити перерахунок пенсії позивача за втратою годувальника та почати її виплати.

Керуючись ст. 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати дії Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя неправомірними та скасувати рішення №15-132/Л-10/05 від 09 червня 2017 року Комісії з вирішення спірних питань щодо застосування норм пенсійного законодавства при призначенні та виплаті пенсій Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії, виходячи з розрахунку 50% щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлої годувальниці ОСОБА_2.

Зобов'язати Центральне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя здійснити з 01.03.2017 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 50 відсотків від розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці померлої годувальниці ОСОБА_2, без обмеження її максимального розміру.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у зв'язку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов'язки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: В.В. Калюжна