Справа № 463/1325/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9113/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Керод Х.І.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника апелянта: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова на постанову Личаківського районного суду м.Львова від 09 червня 2017 року у справі № 463/1325/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

14.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Личаківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова в якому просив визнати протиправними дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Львові, щодо призначення і виплати йому, як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків від заробітної плати працюючого судді, не включення до стажу на посаді судді половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені ОСОБА_3 на юридичному факультеті, та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах, а також щодо стягнення із щомісячного грошового утримання судді у відставці податку з доходів фізичних осіб починаючи з вересня 2016 року; зобов'язати відповідача зарахувати йому до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені ОСОБА_3 на юридичному факультеті та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах; зобов'язати відповідача здійснити перерахунок позивачу та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 23.09.2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум; нарахувати та виплатити йому стягнутий податок з доходів фізичних осіб за період із вересня 2016 року по день ухвалення постанови суду; заборонити Личаківському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України в м. Львові в подальшому проводити стягнення податку із довічного грошового утримання судді у відставці, як інваліду війни ІІІ групи.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 09 червня 2017 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Львові щодо призначення і виплати ОСОБА_1, як судді у відставці щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 відсотків від заробітної плати працюючого судді, не включення до стажу роботи на посаді судді половини строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені ОСОБА_3 на юридичному факультеті, та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах; зобов'язано Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання за денною формою у Львівському державному університеті імені ОСОБА_3 на юридичному факультеті та календарний період проходження строкової військової служби в Збройних силах; зобов'язано Личаківське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Львові здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 23.09.2016 року в розмірі 90 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді без обмеження граничного розміру, із врахуванням раніше виплачених сум; звільнено позивача, як інваліда війни третьої групи від вирахування податку з довічного грошового утримання з 23.09.2016 року.

Не погоджуючись з даною постановою суду Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова оскаржило її подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права та неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Позивач в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, сесією Львівської обласної Ради від 01.02.1993 року позивача ОСОБА_1 обрано народним суддею Галицького районного суду м. Львова. На підставі постанови Верховної Ради України № 809-ІУ від 15.05.2003 року ОСОБА_1 обраний суддею місцевого Галицького районного суду м. Львова безстроково. Згідно Постанови Верховної Ради України № 3564-ІV від 16.03.2006 року його обрано суддею Апеляційного суду Львівської області безстроково.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України № 1515 - VIII від 08.09.2016 року «Про звільнення суддів», ОСОБА_1 звільнений з посади судді у відставку згідно з п. 9 ч. 5 ст. 126 Конституції України.

Згодом, наказом голови Апеляційного суду Львівської області від 22.09.2016 року ОСОБА_1 виключено із штату Апеляційного суду Львівської області.

Таким чином ОСОБА_1 отримав право на виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Умови та порядок виплати щомісячного довічного грошового утримання визначені ст. 43 Закону "Про статус суддів" та Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів".

Відповідно до Розділу 13 п.11 Перехідні положення Закону України Про судоустрій та статус суддів № 2453-VІ від 07.07.2010 року, та враховуючи те, що позивача 01.02.1993 року обрано народним суддею Галицького районного суду м.Львова то за ним за ним зберігається право на визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності Закону України Про судоустрій та статус суддів № 2453-VІ від 07.07.2010 року.

Відповідно до Закону України Про статус суддів № 2863-ХІІ від 15.12.1992 року, указу Президента України №584/05 від 10.06.1995 року Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів та згідно довідки виданої Апеляційним судом Львівської області за №0530/113/16 від 22.09.2016 року про розрахунок стажу судді Волинця М.М., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж судді Волинця М.М. становить 32 роки 03 місяці 23 дні.

Постановою Верховної Ради України від 12.09.1991 року № 1545-XII "Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР" встановлено, що до прийняття відповідних актів законодавства України на території республіки застосовуються акти законодавства СРСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України.

Стосовно позовних вимог щодо не врахування половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження строкової військової служби колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону від 25.03.1992 р. № 2232-XII "Про військовий обов'язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Пунктом 2.6 Положення про порядок призначення та виплати щомісячного грошового утримання працюючим суддям та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, затвердженого наказом ДСА України № 94 від 25 серпня 2005 року до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як десять років зараховується, крім стажу трудової діяльності, зазначеної в частині 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів", стаж роботи, передбачений Указом Президента України від 10 липня 1995 року № 584 (584/95) Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів (із змінами), тобто половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. Половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах зараховується у разі навчання на денному відділенні.

Крім цього, Указом Президента України "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", виданим відповідно до ст. 25 Конституційного Договору між Верховною Радою України та Президентом України "Про основні засади організації та функціонування державної влади і місцевого самоврядування в Україні на період до прийняття нової Конституції України", передбачено зарахування до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеної законом, половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та періоду проходження строкової військової служби.

Відтак судом першої інстанції вірно задоволено позовні вимоги про врахування половини строку навчання позивача у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження ним строкової військової служби до стажу, що дає право на відставку судді та враховується при обчисленні довічного грошового утримання.

Крім цього колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог п. 11 Прикінцевих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" в редакції від 07.07.2010 року № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як вірно зазначено судом першої інстанції Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІ (набрав чинності 29.03.2015 року), яким внесено зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 07.07.2010 року № 2453-VI, не містять положення стосовно збереження за суддями стажу роботи, який на момент набрання ним чинності надавав їм право на певний розмір доплати за вислугу років або право на вихід у відставку.

Відсутність такої норми є обмеженням соціальних гарантій суддів, передбачених Конституцією і законами України, оскільки зміст та обсяг досягнутого суддями рівня матеріального забезпечення не може були звужено або скасовано шляхом внесення змін до чинного законодавства.

Разом з тим, на момент набрання чинності Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIІ у позивача вже був наявний стаж, який дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання.

В зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів"та положень п. 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Так у ч. 4 резолютивної частини рішення, Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 року № 192-VIII, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відтак судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання, із набуттям чинності вказаним законом, право на отримання такого грошового утримання не втрачають, тому, відповідно, позивач має право отримувати довічне грошове утримання в розмірі 90 відсотків заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи.

Стосовно вимоги про визнання протиправними дій відповідача по стягненню із щомісячного довічного грошового утримання податку, зобов'язання відповідача виплатити стягнутий податок з доходів фізичних осіб колегія суддів зазначає, що за приписами п.п. 164.2.19 п. 164.2 ст.164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, зараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати. Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених і учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

ОСОБА_1 згідно посвідчення серії ААБ №045466 є інвалідом третьої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відтак судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є інвалідом війни третьої групи тому, відповідачем безпідставно проведено вирахування з грошового утримання позивача вказаного вище виду податку.

Стосовно позовної вимоги про зобовязання відповідача проводити перерахунок і виплату пенсії з врахуванням даних сум в подальшому, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до ст. 6 КАС України суд може поновити лише порушене право, тому дана вимога задоволенню не підлягає, відтак дана вимога підставно не задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_4 апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції розглянув спір з дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого обґрунтовано частково задовольнив позов ОСОБА_1, у звязку з чим підстав для скасування оскаржуваної постанови Личаківського районного суду м.Львова колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Личаківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м.Львова від 09 червня 2017 року у справі № 463/1325/17- без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_4
ОСОБА_6

Повний текст ухвали складено 20.09.2017р.