Справа № 360/760/17
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 360/760/17 Головуючий у 1-й інстанції: Унятицький Д.Є.
Суддя-доповідач: Троян Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Твердохліб В.А.,

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Бородянського районного суду Київської області від 27 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати незаконним та скасувати рішення 12 сесії 7 скликання від 16 листопада 2016 року Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 в частині визначення розміру відведеної земельної ділянки»;

2) зобов'язати Луб'янську сільську раду Бородянського району Київської області на засіданні сесії розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,08 га.

У суді першої інстанції відповідно до заяви від 23.05.2017 №02-17-156 відповідач проти позову не заперечував (а.с. 19).

Постановою Бородянського районного суду Київської області від 27 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із зазначеною постановою, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд скасувати постанову та прийняти нову, якою адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є власницею 1/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - власник 2/3 частин вказаного будинку згідно договору дарування від 20.12.2008.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 15.04.2016 по справі №360/971/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку позов задоволено.

Поділено між співвласниками житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані в АДРЕСА_2

- виділено ОСОБА_2 приміщення житлового будинку 1-7, 1-8, 1-5, 1-6 частину приміщення 1-2 площею 2.4 кв.м., 1/3 частину сараю «Б», а саме приміщення площею 12,75 кв.м., ворота №2, ? частину огорожі №4;

- виділено ОСОБА_3 приміщення житлового будинку 1-1, 1-3, 1-4 частину приміщення 1-2 площею 4,8 кв.м., приміщення прибудови «а», що складається з приміщень I, II, ганок «о (а)», погріб з шийкою «В», 2/3 частин сараю «Б», а саме приміщення площею 22, 21 кв.м., убиральня «Г», яму вигрібну №1, хвіртку №3, ? частину огорожі №4 (а.с. 4).

Рішенням Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області №34 від 04.08.2016 присвоєно адресу частині житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: АДРЕСА_3

На підставі вказаного рішення суду від 15.04.2016 та рішення Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області №34 від 04.08.2016, ОСОБА_2 являється власником житлового будинку АДРЕСА_4 загальною площею 26,5 кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5).

У подальшому, Рішенням 12 сесії 07 скликання від 16 листопада 2016 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), ОСОБА_2 в частині визначення розміру відведеної земельної ділянки» Луб'янська сільська рада Бородянського району Київської області, розглянувши заяву ОСОБА_2 про виділення у власність земельної ділянки площею 0,10 га вирішила надати ОСОБА_2 дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,065 га в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3

Не погодившись із вказаним рішенням, 06 грудня 2016 року ОСОБА_2 подано заяву про перегляд рішення, оскільки остання вимагала дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,1 га (а.с. 8).

Рішенням Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області 14 сесії 07 скликання від 27 січня 2017 року рішення від 16 листопада 2016 року залишено без змін, оскільки відповідно до рішення Бородянського районного суду Київської області від 15.04.2016 по справі №360/971/15-ц ОСОБА_2 являється власницею 1/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд під АДРЕСА_1

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідача та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2, як співвласниця житлового будинку, якій належала його 1/3 частина, мала право на 1/3 частину земельної ділянки, що рахувалась за нею, а суду не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують право власності спадкодавиці на земельну ділянку площею 0,08 га, тому позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.

Частиною першою ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що в зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

За змістом статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають лише порушені права та інтереси осіб, а задоволенню ті позовні вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є власницею 1/3 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1, а ОСОБА_3 - власник 2/3 частин вказаного будинку згідно договору дарування від 20.12.2008.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 15.04.2016 по справі №360/971/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл житлового будинку позов задоволено. Поділено між співвласниками житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташовані в селі Луб'янка Бородянського району Київської області по АДРЕСА_1 у відповідних розмірах (а.с. 4).

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області №34 від 04.08.2016 присвоєно адресу частині житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та яка належить на праві власності ОСОБА_2, а саме: АДРЕСА_3

На підставі рішення суду від 15.04.2016 по справі №360/971/15-ц та рішення Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області №34 від 04.08.2016, ОСОБА_2 являється власником житлового будинку АДРЕСА_4 загальною площею 26,5 кв.м., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5).

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Згідно із статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У подальшому, у листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням 12 сесії 07 скликання від 16 листопада 2016 року «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 в частині визначення розміру відведеної земельної ділянки» Луб'янська сільська рада Бородянського району Київської області вирішила надати ОСОБА_2 дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 0,065 га в натурі (на місцевості), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_3

Згідно статті 41 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами;

б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності;

в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування;

г) прийняття спадщини;

ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За правилами частини сьомої вказаної статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Частиною першою статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

За правилами частини третьої цієї статті розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

У відповідності до частини першої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно частини четвертої статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Як пояснила представник позивача ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції під будівництво та обслуговування будинку по АДРЕСА_1 в с. Луб'янка Бородянського району Київської області матері позивачки виділено земельну ділянку загальною площею 0,1940 га.

Як свідчать матеріали справи, у відповідності до довідки №627 від 28.08.2003, виданої Луб'янською сільською радою Бородянського району Київської області, згідно земельно-шнурової книги за ОСОБА_6 (мати ОСОБА_2.) рахується земельна ділянка площею 0,08 га.

При цьому, даною земельною ділянкою ОСОБА_6 користувалась з 1986 року з моменту заселення у вказаний будинок після аварії на Чорнобильській АЕС.

У відповідності до протоколу двадцять сьомої сесії двадцять четвертого скликання Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області від 30.07.2003 та рішення двадцять сьомої сесії двадцять четвертого скликання Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області від 30.07.2003, ОСОБА_6 передано у приватну власність земельну ділянку розміром 0,08 га для обслуговування будинку в селі Луб'янка по АДРЕСА_1 (а.с. 13-14, 30-32).

Вказане підтверджується і архівною довідкою Бородянської районної державної адміністрації Київської області від 24.04.2013 №01-24-117 (а.с. 14).

Однак, за час свого життя ОСОБА_6 не встигла оформити державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

У відповідності до листа Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області від 06.03.2017 №02-17-67 ОСОБА_2 не надавалась до сесії Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області копія рішення двадцять четвертого скликання Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області від 30.07.2003, якою надано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку розміром 0,08 га за адресою: село Луб'янка по АДРЕСА_1.

При цьому, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є власницею 1/3 житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по АДРЕСА_1.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від (справа 6-253цс16) у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Таким чином, до ОСОБА_2 як спадкоємиці за заповітом після смерті ОСОБА_6 перейшла частина земельної ділянки, яка належала померлій і на якій розміщено належна їй частина будинковолодіння, та земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування, що пропорційна її частці у будинковолодінні у розмірі 0,08 га.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, Луб'янська сільська рада Бородянського району Київської області при винесенні рішення «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 в частині визначення розміру відведеної земельної ділянки» від 16 листопада 2016 року діяла не на підставі, та не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладеного, після детального з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно частини першої ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Оскільки, судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, в зв'язку з цим виникає необхідність у задоволенні апеляційної скарги та відповідно у скасуванні постанови Бородянського районного суду Київської області від 27 червня 2017 року.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову Бородянського районного суду Київської області від 27 червня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області про визнання незаконним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення 12 сесії 7 скликання від 16 листопада 2016 року Луб'янської сільської ради Бородянського району Київської області «Про надання дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_2 в частині визначення розміру відведеної земельної ділянки».

Зобов'язати Луб'янську сільську раду Бородянського району Київської області на засіданні сесії розглянути питання щодо надання ОСОБА_2 дозволу на складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,08 га.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, передбачені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

В.А. Твердохліб

Головуючий суддя Троян Н.М.

Судді: Бужак Н.П.

Твердохліб В.А.