Справа № 814/2818/16
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 р.м. ОдесаСправа № 814/2818/16

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.
Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області, Атестаційної комісії № 3 Південного регіону Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо проведення атестування позивача зі скасуванням рішення атестаційної комісії, визнати протиправним та скасувати наказ № 353 о/с від 19.12.2016 року про звільнення позивача з поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», поновити його на попередній посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначено, що ділові, професійні, особисті якості, освітній та кваліфікаційний рівень позивача у повній мірі відповідають вимогам до поліцейського. Проте, за результатами атестації поліцейського апарату атестаційна комісія дійшла висновку про невідповідність позивача займаній посаді та про наявність підстав для звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність. Позивач вважає дії відповідача щодо проведення атестування протиправними та такими, що спрямовані на створення незаконних підстав для обовязкового проведення атестування позивача, вчинені з грубим порушенням законодавства щодо порядку і правил проходження служби в поліції, у звязку із чим висновки комісії і наказ про звільнення позивача зі служби є незаконними, підлягають скасуванню, а позивача має бути поновлено на попередній посаді та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено. Суд визнав протиправним та скасував наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області №353 о/с від 19.12.2016 року в частині звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції. Визнав протиправним та скасував висновок Атестаційної комісії № 3 Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, викладений у протоколі ОП № 15.00004319.0022115 від 03.03.2016 р. Поновив ОСОБА_2 на посаді інспектора Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області. Стягнув з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20.12.2016 року по 04.04.2017 року у сумі 14 225,25 гривень (чотирнадцять тисяч двісті двадцять п'ять грн. двадцять п'ять коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Стягнув з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за один місяць в розмірі 5 879,77 гривень (п'ять тисяч вісімсот сімдесят дев'ять грн. сімдесят сім коп.).

В апеляційній скарзі Головне управління Національної поліції України в Миколаївській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, однак в судове засідання вони не зявились, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст. 197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та як підтверджується матеріалами справи, 07.11.2015 року наказом №3 о/с ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_2 відповідно до п. 9 та п. 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» призначений до НПУ на посаду інспектора Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції, з присвоєнням спеціального звання капітан поліції.

01.02.2016 року ГУ НП в Миколаївській області був виданий наказ №52 «Про організацію проведення атестування особового складу ГУ НП в Миколаївській області» з метою оцінки ділових, професійних, особистих якостей поліцейських, їх освітнього та кваліфікаційного рівнів, на підставі глибокого та всебічного визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової карєри при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу, звільненні зі служби в поліції через службову невідповідність.

19.02.2016 року наказом №113 затверджено персональний склад атестаційних комісій, зміни до якого внесено наказами від 23.02.2016 року № 116 і від 25.02.2016 року №133.

Так, відносно ОСОБА_2 складений атестаційний лист, згідно якого за висновком прямого керівника позивач «займаній посаді відповідає», результати тестування «тестування загальних навичок 15/60, професійне тестування 35/60».

Також, у розділі ІV Атестаційного листа за результатами атестування атестаційна комісія відносно ОСОБА_2 прийняла рішення (висновок): « 4 займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність».

01.08.2016 року наказом ГУ НП в Миколаївській області №213 о/с ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за п.4 ч.1 ст.77 (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів), підстава для звільнення наказ ГУНП в Миколаївській області від 31.05.2016 року №440дск.

Наказом ГУ НП в Миколаївській області від 19.12.2016 року №353о/с скасовано наказ ГУ НП в Миколаївській області від 01.08.2016 року №213 в частині звільнення відповідно до ст. 68 Закону України «Про Національну поліцію» за ст. 77 ч. 1 п. 4 (у звязку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів): капітана поліції ОСОБА_2 та поновлено на посаді інспектора Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції. Підстава: постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.11.2016 року (справа №814/1710/16).

Також, ГУНП в Миколаївській області видано наказ від 19.12.2016 року №353 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність) (Т. І, а.с. 183).

Підставою для прийняття вказаного наказу стали висновки комісії за результатами співбесіди (під час атестування), про що складено протокол ОП№15.00004319.0022115 від 03.03.2016 року.

Не погоджуючись із звільненням зі служби в органі поліції, посилаючись на відсутність правових підстав для видання такого наказу, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що атестування позивача проведено без достатніх правових підстав, висновки атестування є необґрунтованими, у звязку із чим суд вбачав всі підстави для задоволення адміністративного позову, скасування висновку комісії щодо невідповідності позивача займаній посаді, а також наказу щодо звільнення позивача зі служби, поновлення позивача на попередній посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно вбачав підстави для поновлення позивача на попередній посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, проте вказані висновки не у повній мірі відповідають нормам матеріального і процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції відповідно до номенклатури посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України.

Порядок призначення на посади поліцейських врегульований у ст. 48 цього Закону.

Зокрема, частиною 2 вказаної статті Закону визначено, що у разі проведення конкурсу для визначення кандидата для призначення на відповідну посаду призначення на посади поліцейських здійснюють посадові особи органів (закладів, установ) поліції згідно з номенклатурою посад, яку затверджує Міністерство внутрішніх справ України, та відповідно до результатів конкурсу.

Разом з цим, відповідно до п. 8 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно із п.п. 9, 10 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Пунктом 12 Розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI визначено, що працівникам міліції, які у визначеному цим Законом порядку прийняті на службу до поліції, наказами про призначення на відповідні посади одночасно присвоюються відповідні спеціальні звання поліції відповідно до такої схеми співвідношення спеціальних звань, зокрема, капітан міліції - капітан поліції.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIІI проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із ст. 58 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Водночас, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIІI атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

Атестування поліцейських проводиться: 1) при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; 2) для вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; 3) для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Отже, спеціальним Законом встановлений вичерпний перелік підстав для проведення атестування особи, яка перебуває на службі в органі поліції.

Як вірно встановив суд першої інстанції, з моменту призначення позивача на службу в органі поліції до призначення у відношенні позивача атестування ні позивачем, ні керівником органу не вирішувались питання у встановленому порядку щодо його призначення на вищу посаду (якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу), переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність, а також вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Зазначені обставини свідчать про те, що атестування позивача відбулось без наявності правових підстав, а отже з порушенням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 57 вказаного Закону.

Також, пунктом 10 Розділу ІV Інструкції про порядок проведення атестування поліцейських, затвердженої Наказом МВС України від 17.11.2015 року №1465, визначено, що з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

Згідно із п. 16 Розділу ІV Інструкції від 17.11.2015 року №1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: 1) повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); 2) показники службової діяльності; 3) рівень теоретичних знань та професійних якостей; 4) оцінки з професійної і фізичної підготовки; 5) наявність заохочень; 6) наявність дисциплінарних стягнень; 7) результати тестування; 8) результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Відповідно до п. 15 Розділу ІV Інструкції від 17.11.2015 року №1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

За правилами п.п. 20, 21, 23 Розділу ІV Інструкції від 17.11.2015 року №1465 усі рішення атестаційної комісії оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення. У протоколі за результатами атестування серед іншого зазначається один із висновків, зазначених у пункті 15 цього розділу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, в порушення п. 16 Розділу ІV Інструкції від 17.11.2015 року №1465 атестаційна комісія без наведення будь-яких обґрунтувань та мотивів дійшла висновку щодо невідповідності позивача займаній посаді.

Зазначені обставини свідчать про недодержання при атестуванні позивача вимог, наведених у п. 16 Інструкції.

За правилами ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції, перевіривши рішення відповідача, зроблено вірний висновок про його необґрунтованість і безпідставність, що в свою чергу є безумовним наслідком скасування вказаного рішення субєкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, оскільки атестування позивача проведено без наявності правових підстав, а висновок про невідповідність позивача займаній посаді та про наявність підстав для звільнення зі служби в поліції не містить жодних мотивів та обґрунтувань, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у урахуванням належної оцінки обставин справи та належного аналізу правових норм, що регулюють спірні правовідносини, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, відновлення прав та інтересів позивача шляхом скасування наказу про звільнення позивача зі служби, поновлення позивача на попередній посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Водночас, доходячи обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, судом першої інстанції залишено поза увагою, в тому числі із огляду на клопотання відповідача (а.с. 110-114), що в силу ст. 2 КАС України мав захистити порушені права позивача з урахуванням строків звернення до суду, встановлених ст. 99 КАС України, та перевіркою на предмет наявності підстав для поновлення цих строків, у разі їх пропуску, відповідно до ст. 100 КАС України.

Так, відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 99 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, спір у цій справі виник з приводу проходження публічної служби позивачем та подальшого його звільнення.

Позивачем у цій справі ставиться питання в тому числі про скасування рішення відповідача про його включення у списки осіб, які підлягають атестуванню, а також скасування висновків комісії.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується позивачем, атестування проводилось за його участю.

Із результатами атестування позивач ознайомлений 14.03.2016 року, про що свідчить його підпис в атестаційному листі (а.с. 116).

Таким чином, про висновки комісії за результатом атестування, в тому числі і про рішення про включення позивача до переліку осіб, які підлягають атестуванню, позивач знав щонайменше під час співбесіди та ознайомлення із результатами атестування, 14.03.2016 року.

Проте, із цим позовом позивач звернувся 27.12.2016 року, тобто із пропуском строку встановленого ч. 3 ст. 99 КАС України.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску строку поважною і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Обставини, з якими сторона пов'язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною або встановлюються судом на підставі позовної заяви та доданих до неї документів.

Колегія суддів враховує, що позивачем не заперечується той факт, що він приймав участь у проведенні атестування та був обізнаний із результатами цих заходів, позивачем не наводиться та зі змісту позовної заяви не вбачається будь-яких причин, які б об'єктивно та непереборно перешкоджали своєчасно звернутись до суду із вищезазначеними вимогами.

За таких обставин, суд позбавлений можливості застосувати приписи ст. 100 КАС України щодо визнання причин пропуску строку поважними.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що адміністративний позов в частині позовних вимог про протиправність та скасування рішення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, а також протиправність дій Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо проведення атестування позивача зі скасуванням рішення атестаційної комісії, мають бути залишені без розгляду.

Апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо не правильного розрахунку судом першої інстанції кількості днів при вирішенні питання про стягнення на користь позивача виплати за час вимушеного прогулу з урахуванням положень Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджених наказом МВС України від 06.04.2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, у випадку виплати середньої заробітної плати за період вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Згідно п. 8 названого Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Пунктом 9 Розділу I «Загальні положення» названих Порядку та умов визначено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно із п. 6 Розділу ІІІ «Окремі питання виплати грошового забезпечення» Порядку та умов поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Отже, названими Порядком та умовами передбачена виплата грошового забезпечення поліцейським саме за кожен календарний день.

За таких обставин, із врахуванням наведених вище положень чинного законодавства України, визначення розміру заробітної плати (грошового забезпечення) позивача за період вимушеного прогулу має розраховуватися шляхом множення середньоденного заробітку саме на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається з довідки про грошове утримання позивача, його середньоденне грошове забезпечення складає 189,67 грн. (а.с. 188).

Тривалість вимушеного прогулу складає 275 календарних дні, тобто у період з 20.12.2016 року по 20.09.2017 року.

Таким чином, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.12.2016 року по 20.09.2017 року, що підлягає стягненню на користь позивача, становить 52 159,25 грн. (275 (кількість календарних днів вимушеного прогулу) х 189,67 грн. (середньоденна заробітна плата).

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що, при вирішенні справи, суд першої інстанції обґрунтовано поновив позивача на службі та правильно розрахував розмір виплати за час вимушеного прогулу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 202 КАС України підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 198, п. 4 ч. 1 ст. 202, ст.ст. 205, 207, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2017 року скасувати.

Ухвалити у справі нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції України в Миколаївській області, Атестаційної комісії № 3 Південного регіону Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Національної поліції України про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 19.12.2016 року №353 о/с про звільнення ОСОБА_2 зі служби в поліції за п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

Поновити ОСОБА_2 Пантелійовичана посаді інспектора Южноукраїнського відділення поліції Первомайського відділу поліції.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_2 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у сумі 52 159,25 грн.

Допустити негайне виконання постанови колегії суддів в частині поновлення ОСОБА_2 Пантелійовичана на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в частині включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню, визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Миколаївській області щодо проведення атестування позивача зі скасуванням рішення атестаційної комісії залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1