Справа № 163/808/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6478/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка, Я.С., ОСОБА_1,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Любомльського районного суду Волинської області від 05 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до Любомльського районного суду Волинської області з позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил № 0703/205010000/17 від 15.03.2017 року за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 та накладення на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 05.05.2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_2 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що оскаржувана постанова винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити.

В апеляційній скарзі зазначає, що транспортний засіб марки «Фіат Пунто» був ним ввезений в режимі тимчасового ввезення, тобто строком на 60 днів. Крім того, зазначає, що проходив стоматологічне лікування у період з 09.01.2017 року по 17.01.2017 року, що на думку апелянта, є обставиною непереборної сили в розумінні ст.460 МК України та виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи. Суд ухвалив провести розгляд справи відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, виходив з того, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, встановлених чинним законодавством України, факт перевищення ОСОБА_2 встановленого ст.95 МК України строку доставки автомобіля до митного органу призначення підтверджується матеріалами справи та не спростований позивачем належними доказами.

З такими висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, 30 грудня 2016 року смугою спрощеного митного контролю «зелений коридор» ОСОБА_2 був ввезений автомобіль марки «Фіат Пунто», реєстраційний номер 0667GBF (реєстрація Королівства Іспанія), кузов №ZFA6608) для особистого користування з метою транзиту.

05 березня 2017 року під час вивезення позивачем вказаного транспортного засобу через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС старшим інспектором митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 було встановлено, що ОСОБА_2 перевищив, встановлений ст. 95 МК України, а саме строк транзитного перевезення для автомобільного транспорту (10 діб).

05 березня 2017 року складено протокол про порушення ОСОБА_2 митних правил №0703/205010000/17, згідно з яким дії позивача мають ознаки складу порушення митних правил, передбаченого ч.3ст.470 Митного кодексу України.

15 березня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС на підставі протоколу про порушення митних правил від 05.03.2017 року винесена постанова у справі про порушення митних правил №0703/205010000/17, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на суму 8500 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України (далі - МК України) громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу.

Статтею 90 МК України встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: 1) перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; 2) не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; 3) бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; 4) мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102 МК України).

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч. 1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Відповідно до пункту 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режим, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 № 657, (далі - Порядок №657) обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події.

Факт аварії чи дії обставин непереборної сили -- часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно з п.3 Розділу 8 Порядку №657 залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Відповідно до п.5 Розділу 8 Порядку №657, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм вбачається, що законодавством чітко визначені умови можливості невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Однак, як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 не надав ні відповідачу, ні суду жодних доказів того, що настали обставини непереборної сили чи аварії, чи протиправні дії третіх осіб.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні будь-які звернення та повідомлення ОСОБА_2 про вказані обставини, що в даному випадку спростовує покликання апелянта на дію обставин непереборної сили та дає підстави для висновку про невиконання ОСОБА_2 покладеного на нього законом обовязку.

Відтак, факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та непоміщення у інший митний режим є не спростований позивачем, докази дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків позивачем суду не надані, тому в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України.

Водночас, як в позовній заяві, так і у апеляційній скарзі ОСОБА_2 покликається на те, що перебуває на тимчасовому консульському обліку в Консульстві України та згідно ч.3 ст. 380 МК України має право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобовязання про зворотне вивезення один транспортний засіб особистого користування на строк до 60 днів протягом одного календарного року, що даному випадку ним і було зроблено.

Вказані покликання суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції громадянин ОСОБА_2 перебуває на тимчасовому консульському обліку в Консульстві України в Малайзії та згідно ч. 3 ст. МК України має право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобовязання про зворотне вивезення один транспортний засіб особистого користування за товарною позицією 8703 знідно УКТ ЗЕД на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року. Однак, станом на 30.12.2016 року громадянином ОСОБА_2 було вичерпано термін для тимчасового ввезення транспортного засобу(за 2016 рік), передбачений ч.3 ст. 380 Митного Кодексу України, а тому транспортний засіб «Фіат Пунто» Р.Н. 0667GBF є ввезений в режимі «транзит».

Апеляційний суд наголошує на тому, що з витягу АСМО «Інспектор» (а.с. 14), вбачається, що 30.12.2016 року ОСОБА_2 було здійснено вїзд транспортним засобом «Фіат Пунто» VIN ZFA 6608 н.з. ES 0667GBF в режимі транзит, умови транзиту транспортного засобу громадянину ОСОБА_2 розяснено, про порушення умов попереджено, із ст. 95 МК України ознайомлено.

Отже, ОСОБА_2 було повідомлено про режим ввезення транспортного засобу та відповідальність за його порушення. Вказане, на думку апеляційного суду, спростовує покликання апелянта на те, що транспортний засіб був ввезений в режимі тимчасового ввезення до 60 днів і перебіг 60-денного строку розпочнеться з 01.01.2017 року, оскільки даний транспортний засіб був ввезений в режимі транзит, і особі розяснено про строк перебування його на митній території України та вивезення за її межі.

Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що строк доставки до митниці транспортного засобу відбувся лише на 65 добу перебування ОСОБА_2 на митній території України, що не узгоджується із ч. 3 ст. 480 МК України. Апеляційний суд також вказує на те, що у випадку ввезення транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення до 60 днів на громадянина покладений обовязок письмового зобовязання про зворотне вивезення транспортного засобу.

Згідно із ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як вбачається із матеріалів справи, транспортний засіб «Фіат Пунто» був ввезений ОСОБА_2 30.12.2016 року, а його притягнення до адміністративної відповідальності за порушення митних правил відбулося 15.03.2017 року. Тобто, притягнення до адміністративної відповідальності відбулося із дотриманням строку, встановленого ч. 1 ст. 467 МК України, оскільки з часу вчинення порушення пройшло не більше шести місяців.

Факт ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу в митному режимі транзит, а також невивезення за межі митної території України автомобіля в межах встановленого строку та станом на даний час позивачем не заперечується.

Оскільки ОСОБА_2 до цього часу не виконав обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України або розмитнення автомобіля в порядку, встановленому законом, то оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності прийнята правомірно, факт порушення позивачем митних правил доведений.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання про правомірність винесення оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки відповідачем був доведений факт вчинення адміністративного проступку, а притягнення до адміністративної відповідальності відбулося із дотриманням вимог митного законодавства.

Суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Любомильського районного суду Волинської області від 05 травня 2017 року у справі № 163/808/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_1

Ухвала складена в повному обсязі 20.09.2017 року