Справа № 815/2202/17
Суддя: Завальнюк І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2202/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2017 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Завальнюка І.В.,

за участю секретаря Маковейчук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 про визнання дій незаконними та часткове скасування наказів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в якому просить визнати незаконними дії відповідача з видання наказів № 64 від 13.02.2017 «Про результати службового розслідування» та № 84 від 17.02.2017 «Про результати службового розслідування» та скасувати вказані накази в частині оголошення позивачу, відповідно, догани та попередження про неповну службову відповідність.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наприкінці 2016 початку 2017 року у командира ВЧ НОМЕР_1 виникла особиста неприязнь відносно позивача, у зв`язку із чим останній вирішив домогтися переводу позивача в іншу військову частину в іншому військовому гарнізоні. Після відмови позивача давати згоду на своє переміщення до іншого військового гарнізону, відповідач в лютому 2017 року двічі застосував до позивача дисциплінарні стягнення у вигляді «суворої догани» (наказ № 63 від 13.02.2017) та «попередження про неповну службову відповідність» (наказ № 84 від 17.02.2017), про що позивач дізнався 27.03.2017 в ході ознайомлення із своєю особистою справою. Підставою для дисциплінарної відповідальності слугували службове розслідування за фактом втрати телеграми та комплексної перевірки організації оперативно-технічної служби, обліку та збереження військового майна, експлуатації техніки та майна зв`язку. Так, на думку позивача, вказані службове розслідування за фактом втрати телеграми та комплексна перевірка проведені неповно, з викривленням фактів та порушенням порядку, без проведення командиром військової частини співбесіди із позивачем, без встановлення вини безпосередньо позивача тощо, що є безумовною підставою для скасування спірних наказів.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги із викладених вище підстав підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях проти адміністративного позов. Згідно заперечень, провину капітана ОСОБА_1 у втраті телеграми повністю доведено службовим розслідуванням, за результатами якого складено відповідний акт, внаслідок чого його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді «Догани», а не «Суворої доган», як помилково зазначає позивач у позові. При цьому позивачем неодноразово порушувались норми чинного законодавства. Так, згідно звіту про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності ВЧ НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 № 234/3/7/35аз від 15.05.2017, в діях капітана ОСОБА_1 вбачається порушення вимог п.3.1.5 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12.11.2010 № 590, та вимори п.1.19, п.1.20 Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України № 690 від 2010 р., в частині незабезпечення дотримання належного порядку приймання придбаного обладнання зв`язку, що призвело до невідповідності обчислювальної техніки умовам укладених договорів та завищенню вартості придбаного майна. Своєю бездіяльністю начальник штабу перший заступник командира капітан ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, які зобов`язують кожного військовослужбовця свято і непорушно дотримуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги військових статутів.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, покази свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Судом встановлено, що капітан ОСОБА_1 проходив військову службу на посаді начальника штабу першого заступника командира частини військової частини НОМЕР_1 , яку обіймав з 27.08.2015, згідно наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 114.

З огляду на матеріали справи, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2017 № 41 заступником командира військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_2 було проведено службове розслідування по факту порушення відповідальними особами штабу військової частини НОМЕР_1 наказу Начальника Генерального штабу Збройних Сил України від 16.09.2013 № 200 «Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України», за результатам якого складено акт № 22 від 13.02.2017.

На підставі вищезазначеного службового розслідування командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ № 64 від 13.02.2017 «Про результати службового розслідування», яким серед іншого, за неналежне виконання службових обов`язків, неналежну організацію діловодства у військовій частині НОМЕР_1 начальнику штаба першому заступнику командира військової частини капітану ОСОБА_1 оголошено «догану».

Крім того, розпорядженням начальника штабу першим заступником Командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України відповідно до вимог тимчасово виконуючого обов`язки начальник штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 27.01.2017 № 16/2-49 призначено комплексну перевірку військової частини НОМЕР_1 робочою групою, за результатами якої складено акт від 08.02.2017.

На підставі вищезазначеної перевірки командиром військової частини НОМЕР_1 виданий наказ № 84 від 17.02.2017 «Про результати службового розслідування», яким серед іншого, за неналежне виконання обов`язків щодо організації зв`язку, оперативно-технічної служби, обліку та збереження військового майна, експлуатації техніки та майна зв`язку, накладено дисциплінарне стягнення на начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 «попередження про неповну службову відповідність».

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає зазначені накази необґрунтованими та підлягаючими скасуванню.

З огляду на акт службового розслідування по факту втрати службової кореспонденції військовослужбовцями штабу військової частини НОМЕР_1 від 13.02.2017 № 13, в ході службового розслідування встановлено, що 21.10.2016 по АСУ «Дніпро» до військової частини НОМЕР_1 надійшла телеграма КВМС ЗС України від 20.10.2017 № 15/4/3466 про організацію відбору кандидатів для навчання на курсах вивчення мов при ВВНЗ МО України в першому півріччі 2017 року, яка була зареєстрована в журналі вхідної кореспонденції за вх. № 2076 від 21.10.2016.

В порушення п.3.8.2 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, яка передбачає обов`язковий розгляд кореспонденції, яка надходить від органів військового управління особисто командиром військової частини, начальником штабу-першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 було прийняте безпідставне рішення про особистий розгляд телеграми №15/4/3466, про що свідчить пояснення помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини молодшого лейтенанта ОСОБА_3 . Вона пояснила, що начальник штабу капітан ОСОБА_1 віддав їй розпорядження відпрацювати телеграму № 15/4/3466 та надав пропозиції щодо кандидатів для направлення на навчання, а саме включити до списку капітана ОСОБА_1 ; молодшого лейтенанта ОСОБА_3 та начальника речової служби військової частини НОМЕР_1 старшого прапорщика ОСОБА_4 , про що командиру військової частини НОМЕР_1 підполковнику ОСОБА_5 доповідь не було здійснено.

Список кандидатів з супроводжувальними документами без розгляду на атестаційній комісії, без підпису командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 , був відправлений молодшим лейтенантом ОСОБА_3 по АСУ «Дніпро» в електронному вигляді на ім`я начальника управління персоналу-заступника начальника штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України за вих. №1178 від 26.10.2016.

Про даний факт стало відомо командиру військової частини НОМЕР_1 тільки 27.01.2017, коли прийшло розпорядження Командування ВМС Збройних Сил України про направлення на мовні курси з 01.02.2017 начальника штабу капітана ОСОБА_1 та начальника речової служби старшого прапорщика ОСОБА_4 .

Під час перевірки командиром частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 наявність телеграми № 15/3466 вх. № 2076 від 21.10.2016 та телеграми вих. № 1178 від 26.10.2016 було виявлено відсутність цих телеграм з вказівками до виконання відповідальним особам та підписом командира частини, про що був наданий рапорт тимчасово виконуючого обов`язку начальника штабу-першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , зареєстрований за вх. № 230 від 27.01.2017.

Начальник штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_1 , який 27.01.2017 знаходився на лікарняному, з метою зняття з себе відповідальності та приховування обставин порушення, накладає заднім числом 23.01.2017 (в усній формі) дисциплінарні стягнення за неналежне виконання службових обов`язків, що спричинило втрату службової кореспонденції, на помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини молодшого лейтенанта ОСОБА_3 «догана», на оператора інформаційно-аналітичної групи штабу старшого матроса ОСОБА_7 «догана» та на діловода штабу старшого матроса ОСОБА_8 «зауваження», що є грубим порушенням ст.ст. 84-86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, так як про втрату телеграм стало відомо тільки 27.01.2017, про що свідчить наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.01.2017 № 41 про призначення службового розслідування по даному факту.

З наданих на підставі п.2.2 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони від 15.03.2004 № 82, письмових пояснень посадових осіб, причетних до зникнення телеграм, випливає, що начальник штабу перший заступник командира військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_9 , який являється особисто зацікавленим в невстановлені дійсності, свою причетність до вищевказаного не визнає, намагається перекласти всю відповідальність на своїх підлеглих, а саме на помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини молодшого лейтенанта ОСОБА_3 .

Помічник начальника штабу з кадрів та стройової частини молодший лейтенант ОСОБА_3 свою провину по втраті службової кореспонденції визнає, але не може пояснити, яким чином вона зникла із службового приміщення з обмеженим доступом.

Діловод штабу старший матрос ОСОБА_8 , виходячи з її пояснення, своєї причетності до втрати службової кореспонденції не вбачає.

Оператор інформаційно-аналітичної групи штабу старший матрос ОСОБА_7 пояснила, що відправляла телеграму згідно інструкції.

За висновком службового розслідування по факту втрати службової кореспонденції військовослужбовцями штабу військової частини НОМЕР_1 причинами та умовами випадку стали неналежне ставлення до виконання своїх службових обов`язків та особиста зацікавленість начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_1 та помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини молодшого лейтенанта ОСОБА_3 , а саме організація діловодство у військовій частині НОМЕР_1 не відповідає вимогам Інструкції з організації діловодства в Збройних Силах України, затвердженої наказом НГШ ЗС України від 16.09.2013 № 200.

Зокрема, відсутні накази по військовій частині НОМЕР_1 про організацію діловодства на 2016 та 2017 роки; посадові обов`язки до особового складу кадрів, стройової частини, інформаційно-аналітичної групи під особистий розпис не доведені. Так, в обов`язках оператора інформаційно-аналітичної групи немає і натяку на відповідальність за передачу інформації по АСУ «Дніпро». Відповідальний виконавець стройової частини, згідно обов`язків відповідає за ведення особових справи службовців ЗСУ, а займається складанням добового наказу по особовому складу; зберігання службової кореспонденції не відповідає нормативним документам, що створює умови для її зникнення. В службовому приміщенні помічника начальник штабу з кадрів та стройової частини, в порушення п.1.13.6 Інструкції з організації діловодства в Збройних Силах України, кореспонденція зберігається на письмовому столі, а не в металевих шафах чи ящиках, які зачиняються та опечатуються; комісійна перевірка стану діловодства у військовій частині НОМЕР_1 не проводилась з 2014 року, про що свідчить відсутність актів перевірок; службове приміщення помічника начальника штабу з кадрів та стройової частини, в порушення п.1.13.6 Інструкції з організації діловодства в Збройних Силах України, не обладнане тамбуром чи бар`єром.

Згідно пропозицій, за неналежне виконання службових обов`язків, незадовільну організацію діловодства у військовій частині НОМЕР_1 начальнику штабу-першому заступнику командира військової частини капітану ОСОБА_1 оголосити «сувору догану»; за неналежне виконання службових обов`язків, низьку виконавчу дисципліну, що сприяла втраті службової кореспонденції помічнику начальника штабу з кадрів та стройової частини роти військової частини НОМЕР_1 молодшому лейтенанту ОСОБА_3 оголосити «сурову догану».

Відповідно до п.1 наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 64 від 13.02.2016 за неналежне виконання службових обов`язків, незадовільну організацію діловодства у в/ч НОМЕР_1 начальнику штабу першому заступнику командира військової частини капітану ОСОБА_1 оголошено «догану».

В той же час суд вважає притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності вищезазначеним наказом необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як убачається з наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 64 від 13.02.2016, останній виданий на підставі результаті службового розслідування по факту порушення відповідальними особами штабу в/ч НОМЕР_1 наказу начальника Генерального штабу ЗС України від 16.09.2013 № 200 «Про затвердження Інструкції з діловодства в Збройних Силах України», акту службового розслідування по факту втрати службової кореспонденції військовослужбовцями штабу в/ч НОМЕР_1 та з метою запобігання подібних випадків у майбутньому та притягнення до дисциплінарної відповідальності винних осіб.

Однак те, що оригінал телеграми Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №15/4/3466 службовими особами в/частини НОМЕР_1 втрачено не було і вказаний документ на цей час знаходився у діловодстві вказаної військовій частині було відомо до завершення службового розслідування.

Так, допитана в судовому засідання в якості свідка старший прапорщик ОСОБА_10 повідомила суду, що телеграма випадково опинилися у неї, яку вона помітила та повернула ОСОБА_3 , яка повідомила, що по ній вже було проведено службове розслідування.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що на час проведення розслідування телеграми не було, вона знайшлася вже в ході розслідування у ОСОБА_10 . Також ОСОБА_3 повідомила, що коли відправили телеграму ОСОБА_1 їй сказав, що поставить командира до відома.

В той же час, згідно службових обов`язків начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 , а також ст.ст. 60, 68 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, у разі відсутності командира частини на службі ці обов`язки були покладені на ОСОБА_1 .

Про відсутність командира військової частини НОМЕР_1 21 жовтня 2016 року на службі та наявність у ОСОБА_1 підстав розглядати вищезазначену телеграму опосередковано свідчать копії інших телеграм, які 20 та 21 жовтня 2016 року надходили по АСУ «Дніпро» від Командування BMC ЗС України до військової частини НОМЕР_1 та зареєстровані за вх. №№ 2077 від 21.10.2016; 2072 від 21.10.2016; 206 від 20.10.2016.

Так, наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 212 від 21.10.2016 підписаний від імені командира зазначеної військової частини ОСОБА_1 , що свідчить про те, що 21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 розглядав телеграму Командування BMC ЗСУ (вх. 2076 від 21.10.2016), виконуючи обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 , тому твердження про порушення позивачем п.3.8.2 Інструкції з діловодства в Збройних Силах України є безпідставними.

Допитані в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожна окремо, підтвердили, що протягом 2016-2017 років ОСОБА_1 за вказівкою командира військової частини НОМЕР_1 або під час відсутності підполковника ОСОБА_5 на території військової частини неодноразово розглядав телефонограми, які надходили до військової частини з Командування BMC ЗСУ. Питання, яке було порушено у телеграмі Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №15/4/3466, знаходилося в компетенції ОСОБА_1 , раніше від Командування BMC ЗСУ вже надходила телеграма аналогічного змісту, і ця телеграма була за вказівкою підполковника ОСОБА_5 розглянута ОСОБА_11 , яким було прийнято аналогічне рішення, про зміст якого командиру було відомо. На їх думку, здійснюючи розгляд телеграми Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України №15/4/3466, ОСОБА_1 будь-яких порушень не допустив.

При цьому свідок ОСОБА_3 пояснила, що 21 жовтня 2016 року випадав на п`ятницю, тому цього дня капітан ОСОБА_1 тимчасово виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 та був уповноважений приймати будь-які рішення, що знаходяться в компетенції командира частини. Оскільки кожну п`ятницю протягом робочого дня командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_5 знаходився у Штабі командування BMC ЗСУ, то він не мав можливості розглядати кореспонденцію, яка надходила до військовій частині та приймати рішення з питань, які підлягали вирішенню.

Таким чином, суд вважає, що при прийнятті рішення про особистий розгляд телеграми вх. № 2076 від 21.10.2016 ОСОБА_1 діяв у відповідності до вимог Інструкції з діловодства в Збройних Силах України, із дотриманням вимог ст.ст. 60, 68 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV, згідно системного аналізу яких, у разі фактичної відсутності командира, його обов`язки виконує заступник - начальник штабу.

Крім того, згідно акту комплексної перевірки військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2017, робоча група в період з 30 по 31 січня 2017 року в ході роботи встановила, що книга обліку наявності та руху військового майна у підрозділі (форма 26) заведена 14.12.2012 з порушеннями вимог наказу МО України від 24.12.2010 № 690 «Про затвердження тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України», а саме: на кожне найменування та категорію військового майна у книзі не відведено свій особовий рахунок, групування техніки та майна на аркуші виконується без врахування окремих номенклатур військового майна та їх переліку згідно з класифікатором продукції; не заповнені графи, які вказують на те, звідки і в якій кількості надійшло військове майно (звідки зроблено перенос облікових даних); звірка наявності та якісного стану техніки та майна зв`язку з підрозділами військової частини не проведена.

Частина військового майна, яке закріплене за військовою частиною НОМЕР_1 , в порушення вимог пункту 3.2.6 наказу Міністра оборони України від 24.12.2010 № 690 «Про затвердження тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України» безпідставно передане до інших структурних підрозділів військової частини НОМЕР_1 Накладні (форма 3-3) відповідно до яких видається у тимчасове користування (на строк більше одного місяця) військове майно, у підрозділі відсутні.

В підрозділах безпідставно зберігається позаштатна техніка зв`язку. Крім того, зберігається незначна кількість непридатного для подальшої експлуатації майна зв`язку. Робота по організації списання надлишкового майна зв`язку, яке за своїм технічним станом не придатне до подальшої експлуатації, не організована та не проводиться.

Зазначене майно зберігається в необладнаних для цього приміщеннях.

Всі вищезазначені недоліки є прямою передумовою для втрат військового майна.

Організація експлуатації техніки та майна зв`язку організована з порушенням вимог Керівництва з технічного забезпечення зв`язку та автоматизації управління військами в Збройних Силах України.

У військовій частині відсутні планувальні документи з технічного забезпечення зв`язку та АУВ.

Формуляри (дублікати формулярів) на техніку зв`язку ведуться, підсумкові дані про напрацювання своєчасно заповнюються.

Відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 08.11.2016 № Д-322/1/19дск, в термін до 25.01.2017 повинно було проведено організаційні заходи захід на час перевірки невиконаний.

Наказом № 363 командира військової частини НОМЕР_1 від 30.12.2015 та № 48 від 13.12.2016 позаштатним начальником зв`язку військової частини НОМЕР_1 призначений начальник електростанції військової частини НОМЕР_1 .

Витяг з «Плану охорони і оборони військового містечка № НОМЕР_3 на НОМЕР_4 навчальний рік» не надано заступником начальника штабу військової частини НОМЕР_1 (вих. від 13.01.2017 № 49), що в подальшому привело до неефективного розподілу засобів радіозв`язку при приведенні у вищі ступені готовності.

Схема організації зв`язку військового містечка № 1 відпрацьована та затверджена командиром військової частини НОМЕР_1 27.01.2017, до цього схема організації зв`язку військового містечка № 1 невідпрацьована (на час проведення занять з 17.01.2017 по 20.01.2017).

У військовій частині НОМЕР_1 обміном відкритими документальними повідомленнями в АСУ ЗС України «Дніпро» здійснює з порушенням вимог п.4 наказу МО України від 01.10.2011 № 597 «Про затвердження порядку використання АСУ ЗС України «Дніпро».

Оперативно-технічна документація на БП-410 не відпрацьована у відповідності до вимог Керівництва з організації оперативно-технічної служби на вузлах зв`язку Збройних Сил України; порядок підготовки та допуску особового складу до самостійного несення чергування на АСУ ЗС України «Дніпро» не визначено.

Відсутня в якості додатку до наказу схема організації чергування.

При перевірці інших питань організації ОТС виявлено наступні недоліки:

Порушуються вимоги розділу 3 Керівництва щодо організації допуску особового складу до несення чергування АСУ ЗС України «Дніпро», а саме відсутні наказ командира військової частини НОМЕР_1 про призначення комісії та організацію прийому заліків від особового складу на допуск до самостійного несення чергування (ст. 3.25).

За висновком комплексної перевірки стан організації оперативно-технічної служби, обліку та збереження військового майна, експлуатації техніки та майна зв`язку військової

частини НОМЕР_1 оцінюється як незадовільний. У зв`язку із цим запропоновано внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2016 № 48; забезпечити виконання організаційних заходів у військовій частині НОМЕР_1 ; організувати усунення виявлених недоліків; за фактом неналежного виконання службових обов`язків щодо організації зв`язку, оперативно-технічної служби, обліку та збереження військового майна, експлуатації техніки та майна зв`язку командиру військової частини НОМЕР_1 притягнути до дисциплінарної відповідальності начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 капітана-лейтенанта ОСОБА_1 .

На підставі вищевказаного висновку наказом начальника в/ч НОМЕР_1 від 17.02.2017 № 84 за неналежне виконання обов`язків щодо організації зв`язку, оперативно-технічної служби, обліку та збереження військового майна, експлуатації техніки та майна зв`язку на ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність».

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, порядок проходження служби в органах внутрішніх справ визначаються Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII "Про міліцію"; Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ"; Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 06 грудня 1991 року № 552; Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 № 114 (далі - Положення № 114)

Відповідно до статті 7 Закону України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ" службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Згідно з ст. 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Зі змісту акту комплексної перевірки вбачається, що перевіркою встановлено ряд недоліків, однак без зазначення посадових осіб, з вини яких утворилися відповідні порушення або ким конкретно допущені правопорушення нормативно-правових актів та керівних документів, наявність причинного-наслідкового зв`язку між виявленими порушеннями та діями (бездіяльністю), конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення, ступень вини кожного з осіб, причетних до правопорушення, форма вини та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного, умови та причини, що сприяли правопорушенню.

Враховуючи, що під час проведеної комплексної перевірки військової частини НОМЕР_1 , оформленою актом від 08 лютого 2017 року, не встановлено обставин скоєння правопорушення, ступень вини кожної з осіб, причетних до перелічених в акті подій, попередню поведінку осіб, а також розмір завданих державі та іншим особам збитків, для досягнення мети з якою накладається стягнення - зміцненню військової дисципліни, командир військової частини НОМЕР_1 був зобов`язаний виконати вимоги ст. 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та призначити службове розслідування для забезпечення вимог закону щодо уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Втім, судом встановлено, що вказані вимоги командуванням військової частини НОМЕР_1 виконані не були - підполковником ОСОБА_5 відповідний наказ не видавався, а службове розслідування за викладеними в акті комплексної перевірки від 08 лютого 2017 року недоліками не проводилося.

Однак 17 лютого 2017 року командиром військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 прийнято наказ «Про результати проведення службового розслідування», в якому зазначено, що причинами незадовільного стану організації зв`язку, оперативно-технічної служби, обліку та збереження військового майна, експлуатації техніки у військовій частині НОМЕР_1 стали неналежне виконання службових обов`язків начальником штабу - першим заступником командира військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_1 , а саме порушення ст. 69 ч. 5 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Ні в оскарженому наказі, ні в запереченнях відповідачем не наведено конкретних доводів та аргументів, які б підтверджували наявність причинно-наслідкового зв`язку між виявленими в ході комплексної перевірки порушеннями та зробленим у наказі № 84 від 17.02.2017 висновком про те, що ці наслідки виникли внаслідок допущених ОСОБА_1 порушень, рівно як і не наведено порушень конкретних вимог нормативно-правових актів особою, яку притягнуто до відповідальності.

Частина 5 статті 69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України носить загальних характер та не може бути застосована до військовослужбовця без посилання на порушення ним спеціальних норм, а вданому випадку вимог: Положення про військове (корабельне) господарство, Положення про фінансове господарство військової частини, Тимчасового керівництва з обліку військового майна у Збройних Силах України, Керівництва з технічного забезпечення зв`язку та інших нормативно-правових та керівних документів.

Тобто ОСОБА_1 інкримінуються порушення Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в тому, що він неналежним чином організовував зв`язок у полку, приховане управління військами, захист інформації від несанкціонованого доступу та протидію технічним засобам розвідки. При цьому не встановлено, в чому саме виявилися дані порушення, що саме порушив ОСОБА_1 , внаслідок чого ним були порушено загальні обов`язки начальника штабу полку.

Крім того, під час видання спірного наказу не зазначено, що перелічені у акті комплексної перевірки недоліки утворилися саме внаслідок протиправних дій зазначеного військовослужбовця.

Поряд із тим, комісією не враховано та в акті не зазначено те, що за ведення Книги обліку наявності та руху військового майна у структурних підрозділах частини (Ф-26) відповідав позаштатний начальник служби зв`язку військової частини НОМЕР_2 , молодший сержант ОСОБА_12 . Як зазначено в акті, цю книгу заведено 14 грудня 2012 року, тобто більш ніж 4 роки до того, як прийнято рішення про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Крім того, в судовому засіданні позивач пояснив, що будь-якого відношення до її заведення не мав оскільки, його було призначено на посаду 27 серпня 2015 року. Під час неодноразових перевірок, які проводилися у період з серпня 2015 року по лютий 2017 року, будь-яких зауважень щодо відповідності Книги обліку наявності та руху військового майна у структурних підрозділах частини (Ф-26) керівним документам не було.

Також позивач пояснив суду, що частина військового майна, що, як зазначено в акті перевірки, безпідставно була видана зі складу зв`язку в основні підрозділи і на місця несення служби, була видана позаштатним начальником служби зв`язку військової частини НОМЕР_2 , молодшим сержантом ОСОБА_13 на підставі бойового розпорядження Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (вх. №69 (дек) від 15.11.2016), яке позивач не уповноважений скасовувати.

Техніка зв`язку була видана в підрозділи у 2015-2016 роках. Вказане майно надійшло до військової частини НОМЕР_1 , згідно з розпорядженням начальника Управління зв`язку BMC ЗС України, та у встановленому порядку було оприбутковано. Рішення про видачу цієї техніки в підрозділи приймалося командиром в/ч НОМЕР_1 на виконання вищезазначеного бойового розпорядження. До цього часу це розпорядження не скасовано.

Таким чином, за цим пунктом ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за належне виконання іншими особами розпорядження вищестоящого командира, яке до цього часу залишається чинним.

При цьому конкретні неправомірні дії ОСОБА_1 , які призвели до виявлених порушень вимог чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, його ступінь вини, форма вини та мотиви протиправної поведінки, його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню ні в акті, ні в наказі не зазначені.

Також позивач в судовому засіданні зазначив, що майно (обладнання) зв`язку, що не видане у основні підрозділи та на місця несення служби, на момент перевірки, зберігалося в необладнаному складі зв`язку, оскільки коштів на створення обладнаних складів довольчі органи не виділяли з моменту передислокації до військового містечка, де дислокується частина (військове містечко № НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ). Усі роботи, що виконувались, до моменту проведення перевірки комісією штабу Командування BMC ЗС по створенню відповідних умов зберігання засобів зв`язку реалізовувались виключно за особисті кошти начальника штабу-першого заступника командира частини військової частини НОМЕР_1 , капітана ОСОБА_1 , який неодноразово звертався до Командування BMC ЗС України з рапортами про виділення коштів та будівельних матеріалів на ремонт цього сховища. Відповідний захід (ремонт сховища зв`язку) було внесено до плану підготовчого періоду на 2017 навчальний рік, проте від Командування BMC ЗС України грошові та матеріальні засобі на реалізацію цього плану не виділялися. У цих приміщеннях зазначене майно зберігається з 2014 року. Про те, що майно зберігається в необладнаних складах командуванню військової частини НОМЕР_1 та вищестоящим командирам було достовірно відомо, що підтверджується тим, що на балансі військової частини НОМЕР_1 до цього часу сховище зв`язку не обліковується.

Крім того, в якості виявленого комісією недоліку в акті зазначено, що організація експлуатації техніки та майна зв`язку організована з порушенням вимог Керівництва з технічного забезпечення зв`язку та автоматизації управління військами Збройних Сил України. При цьому в акті не зазначено, в чому конкретно полягають порушення з експлуатації техніки та майна зв`язку, ким саме ці порушення допущені, які саме вимоги Керівництва з технічного забезпечення зв`язку та автоматизації управління військами Збройних Сил України, яке відношення має ОСОБА_1 до виявлених порушень, які саме діяння ОСОБА_1 призвели до настання події правопорушення (порушень в експлуатації техніки та майна зв`язку), наявність причинно-наслідкового зв`язку між виявленими порушеннями та протиправними діяннями ОСОБА_1 .

В ході судового розгляду справи представник відповідача не довів належними та допустимими доказами винуватості ОСОБА_1 у виявлених порушеннях під час експлуатації техніки та майна зв`язку, обґрунтувати наявність законних підстав для притягнення саме ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності. Обвинувачення обґрунтовувалося лише твердженнями на рівні констатації, без наведення конкретних аргументів.

В той час, як позивач у своїх поясненнях зазначив, що встановлені перевіркою порушення організації експлуатації техніки та майна зв`язку і відсутність планувальних документів з технічного забезпечення зв`язку обумовлені неналежним виконанням командиром частини, підполковником ОСОБА_5 своїх службових обов`язків та порушенням ним усіх встановлених вищим Командуванням строків підписання, підготовлених та наданих йому на підпис документів.

При цьому той факт, що ОСОБА_1 відповідні пропозиції були відпрацьовані та надані у встановлений строк командиру підтвердила під час допиту свідок ОСОБА_3 .

Крім того, в акті комплексної перевірки від 08.02.2017 в якості недоліків в організації роботи оперативно-технічної служби зазначено, що на час перевірки не виконано організаційних заходів в термін до 25.01.2017, передбачених спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 08.11.2016 №Д-322/1/19 (дек).

Однак під час судового розгляду представником відповідача не зазначено, виконання яких саме заходів було передбачено спільною директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 08.11.2016 №Д-322/1/19 (дек), які заходи не були виконані службовими особами військової частини НОМЕР_1 , на кого саме із службових осіб зазначеної військової частини було покладено виконання цих заходів, в яких саме діяннях полягало вчинене правопорушення, порушення яких саме нормативно-правових та керівних документів допущено винною особою, наявність причинно-наслідкового зв`язку між невстановленими під час перевірки діяннями ОСОБА_1 та невиконанням спільної директиви.

В той же час, позивач зазначив, що непроведення вказаних заходів було викликано неналежним виконанням командиром частини підполковником ОСОБА_5 своїх службових обов`язків та порушенням ним усіх встановлених Вищим Командуванням строків підписання, підготовлених та наданих йому на підпис документів, що підтвердила свідок ОСОБА_3 .

Крім того, в акті комплексної перевірки від 08.02.2017 в якості недоліків в організації роботи оперативно-технічної служби зазначено, що схема організації зв`язку військового містечка № НОМЕР_3 невідпрацьована та незатверджена командиром військової частини НОМЕР_1 до 27 січня 2017 року.

При цьому в ході проведення перевірки не встановлено, чим саме було передбачено необхідність відпрацювання цієї схеми до 27 січня 2017 року, хто повинен був відпрацьовувати зазначений документ, чим це було передбачено, які нормативно-правові та керівні документи були порушені винною особою, в чому полягали неправомірні дії ОСОБА_1 та інші обставини, що мали бути встановлені для забезпечення законності, прийнятого командиром військової частини НОМЕР_1 рішення.

Проте, як зазначив позивач, схема організації зв`язку військового містечка № НОМЕР_3 була відпрацьована на початок нового навчального року та вшита, як додаток до Плану охорони та оборони військової частини НОМЕР_1 (вона наприкінці 2016 року була затверджена колишнім начальником штабу - першим заступником командувача BMC ЗСУ контр-адміралом ОСОБА_14 ), що не було спростовано представником відповідача.

Поряд із тим, представник відповідача з цього приводу пояснив, що притягуючи ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, командування військової частини НОМЕР_1 факти, викладені в акті комплексної перевірки, не перевіряло, а висновки про те, що правопорушення мало місце і винуватою у вчиненні цього правопорушення особою є ОСОБА_1 , - було зроблено на підставі зроблених комісією пропозицій.

Крім того, в акті комплексної перевірки від 08.02.2017 в якості недоліків в організації роботи оперативно-технічної служби зазначено, що у військовій частині НОМЕР_1 обмін відкритими документальними повідомленнями АСУ ЗСУ «Дніпро» здійснюється з порушеннями вимог п. 4 наказу МО України від 01.10.2011 № 597 «Про затвердження порядку використання АСУ ЗСУ «Дніпро».

В той же час, в акті комплексної перевірки не зазначено, з вини кого саме із службових осіб військової частини НОМЕР_1 трапилася подія правопорушення; осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; які саме діяння винних осіб, у тому числі ОСОБА_1 , утворюють порушення п. 4 наказу МО України від 01.10.2011 № 597 «Про затвердження порядку використання АСУ ЗСУ «Дніпро», наявність причинного зв`язку між допущеними під час обміну відкритими документальними повідомленнями АСУ ЗСУ «Дніпро» та неправомірними діями ОСОБА_1 ; ступень вини кожного з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, неналежне виконання яких саме з визначених ч.5 cт.69 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України обов`язків потягли за собою порушення вимог п. 4 наказу МО України від 01.10.2011 № 597 «Про затвердження порядку використання АСУ ЗСУ «Дніпро».

З цього приводу позивач в судовому засіданні надав пояснення про те, що порушення вимог керівних документів під час обміну відкритими документальними повідомленнями в АСУ Збройних Сил України «Дніпро» у військовій частині НОМЕР_1 було викликано тим, що пост АСУ в/ч НОМЕР_2 лише нещодавно був введений в штат, а усе необхідне обладнання та програмне забезпечення для його правильної організації з довольчого органу (командування BMC ЗС України) до військової частини НОМЕР_1 не надходило. Відповідні заявки систематично відпрацьовувалися ОСОБА_13 та подавалися до довольчого органу. Проте необхідне програмне забезпечення та обладнання до військовій частині НОМЕР_1 не надходило. Не зважаючи на те, що АСУ ВСУ «Дніпро» до цього часу не введено в експлуатацію, за усною вказівкою командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 та з дозволу Командування BMC ЗСУ з початку 2015 року вказане АСУ використовується за призначенням.

Зазначені факти також підтвердив допитаний в якості свідка ОСОБА_15 .

Також в якості недоліків в організації роботи оперативно-технічної служби військової частини НОМЕР_2 в акті комплексної перевірки від 08.02.2017 зазначено, що оперативно-технічна документація на БП-410 не відпрацьована у відповідності до вимог Керівництва з організації оперативно-технічної служби на вузлах зв`язку Збройних Сил України, а саме відсутній наказ командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності «Про призначення комісії та організацію прийому заліків від особового складу на допуск до самостійного несення чергування».

Однак, ні з акту перевірки, ні з наказу командира військової частини НОМЕР_2 не вбачається, яке саме відношення має наказ командира військової частини НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності «Про призначення комісії та організацію прийому заліків від особового складу на допуск до самостійного несення чергування» до стану організації зв`язку у полку, прихованого управління військами, захисту інформації від несанкціонованого доступу та протидії технічним засобам розвідки. Які саме дії (бездіяльність) ОСОБА_1 перешкодили командиру військової частини НОМЕР_1 видати відповідний наказ, якими саме нормативно-правовими актами та керівними документами передбачено, що зазначений наказ командира військової частини НОМЕР_1 повинен був видавати саме ОСОБА_1 .

Як пояснив позивач в судовому засіданні, порушення вимог керівних документів, допущені під час відпрацювання оперативно-технічної документації на посту БП- 410 (пост АСУ) військової частини НОМЕР_2 , які були виявлені під час перевірки, були допущені не ОСОБА_1 . Так, на той час за складання цієї документації відповідала оператор інформаційно-аналітичної групи штабу військової частини НОМЕР_2 , старший матрос ОСОБА_7 , що визначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 з бойової підготовки від 13.12.2016 № 48 (зі змінами).

У відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про закріплення АРМ АСУ ЗС АЗ 519» контроль за його виконанням, у тому числі й за розробкою необхідної документації, підполковник ОСОБА_5 залишив за собою. З урахуванням вказаного, на ОСОБА_1 не тільки не було покладено обов`язків розробляти відповідну документацію на БП-410 (пост АСУ), але й він не був уповноваженим на здійснення контролю за розробкою цієї документації, тому його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за вчинення діяння, яке було скоєно іншою особою.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що , жодна із службових осіб, на яких згідно з наказами командира військової частини НОМЕР_1 була безпосередньо покладена відповідальність за напрямки роботи, порушення по яким були виявлені під час перевірки та викладені в акті комплексної перевірки військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2017, до будь-якого виду дисциплінарної відповідальності притягнуті не були. Замість цього комісією запропоновано притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 без зазначення конкретних протиправних діянь, які ним були вчинені та положень нормативно-правових та керівних документів, які ним були порушені.

Більш того, суд враховує, що після надходження до військової частини НОМЕР_1 акту комплексної перевірки військової частини НОМЕР_1 (зареєстрований в діловодстві військової частини за вх. № 3519 від 08.02.2017), командир військової частини НОМЕР_1 підготовив та 09 лютого 2017 року порушив перед командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України подання про призначення ОСОБА_1 на вищестоящу посаду, в порядку просування його по службі. При цьому у вказаному поданні підполковник ОСОБА_16 зазначив, що ОСОБА_1 відповідає займаній посаді і гідний для призначення на вищу посаду.

Вирішуючи спір, суд критично оцінює посилання представника відповідача на звіт про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності окремих питань фінансово-господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 № 234/3/7/35аз від 15.05.2017, оскільки вказаний звіт не був підставою для прийняття командиром військової частини НОМЕР_1 вищезазначених наказів, а викладені в цих документах факти не стосуються обставин за які ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності на підставі наказів № 64 від 13.02.2017 та № 84 від 17.02.2017.

Як зазначено у справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок («Лелас проти Хорватії» і «Тошкуце та інші проти Румунії») і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онер`їлдіз проти Туреччини»).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Крім того, суд враховує, що принцип презумпції невинуватості перш за все є гарантією процесуального характеру по кримінальних справах, але за висновками ЄСПЛ його сфера застосування є значно ширшою: він є обов`язковим не тільки для кримінального суду, який приймає рішення щодо обґрунтованості обвинувачення, але й для віх інших державних органів. Так, на думку ЄСПЛ замах на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від суду чи судді, але й від інших публічних влад.

Перевіряючи відповідність закону спірних дій та рішення відповідача, суд відмічає, що критерії правомірності рішень та діянь органів державної влади та управління викладені законодавцем в ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Як встановлено приписами ст. 19 Конституції України, відповідач - суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії та прийняті рішення.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Отже, всупереч наведеним нормам та вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його висновки, і не довів правомірності прийнятих ним рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення про притягнення капітана ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, командир військової частини НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_5 діяв у непередбачений законодавством спосіб, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, у зв`язку із чим вказані рішення підлягають скасуванню.

В той же час, суд враховує, що застосування різних способів захисту порушеного права позивача повинно відбуватися з урахуванням конкретних обставин справи в кожному окремому випадку.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв`язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб`єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Таким чином, підставами для скасування рішення суб`єкта владних повноважень є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. При цьому обов`язковою умовою скасування такого рішення є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, належних учасників процесу), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача з видання наказів № 64 від 13.02.2017 «Про результати службового розслідування» та № 84 від 17.02.2017 «Про результати службового розслідування», оскільки такий спосіб захисту не забезпечує відновлення порушеного права позивача, за судовим захистом якого він звернувся з цим позовом, та за умови визнання судом неправомірними і скасування відповідних наказів.

З урахуванням викладеного, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати накази командира військової частини НОМЕР_1 № 64 від 13.02.2017 «Про результати службового розслідування» в частині оголошення капітану ОСОБА_1 «догани» та № 84 від 17.02.2017 «Про результати службового розслідування» в частині накладення на капітана ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 25 вересня 2017 року.

Суддя І.В. Завальнюк