Справа № 0870/12305/12
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2017 року о 14 год. 40 хв.Справа № 0870/12305/12 Провадження №СН/808/58/15 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання: Стратулат С.В.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (довіреність №2 від 03.2017)

відповідача ОСОБА_2 (довіреність №11580/10/08 від 20.12.2016)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал-ЗАЗ» до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування податкового повідомленнярішення,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2012 року до Запорізького окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал-ЗАЗ» (далі позивач, ТОВ «Босал-ЗАЗ») з позовом до Державної податкової інспекції у Комунарському районі м. Запоріжжя, в якому позивач просив суд скасувати податкове повідомлення рішення від 03.12.2012 №.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2013 у справі №0870/12305/12, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013, у задоволенні позовних вимог ТОВ «Босал-ЗАЗ» відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.10.2015 №К/800/45833/14 частково задоволено касаційну скаргу ТОВ «Босал-ЗАЗ», скасовано постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04.02.2013 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28.11.2013 у справі №0870/12305/12, адміністративну справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судом допущено процесуальне правонаступництво та здійснено заміну відповідача на належного - Запорізьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, Запорізька ОДПІ).

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що податковий орган дійшов необґрунтованих та безпідставних висновків про завищення позивачем суми залишку відємного значення та заниження суми податку на додану вартість, оскільки такий висновок відповідача фактично ґрунтується на висновках акту передньої перевірки №840/2305/33985999, разом з тим, висновки попередньої перевірки не були узгодженні, оскільки позивачем в судовому порядку було оскаржено податкове повідомлення рішення прийняте на підставі такого акту перевірки. Посилання податкового органу в акті перевірки на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 19.03.2011 у справі №2а-0870/12153/11 вважає безпідставними, оскільки на момент складання акту перевірки №1875/151/33985999, на підставі якого прийнято податкове повідомлення рішення, що є предметом судового оскарження в даній справі, постанова у справі №2а-0870/12153/11 не набрала законної сили.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що позивачем завищено залишок відємного значення та занижено суми податку на додану вартість за вересень 2012 року, оскільки безпідставно включено до податкового кредиту суми податку на додану вартість внеску ЗАТ «ЗАЗ» до статутного фонду ТОВ «Босал-ЗАЗ» обладнання та оснастки. Вказує, що за даними перевірки не встановлено фактичної сплати зазначених сум податку на додану вартість по податковим накладним, у звязку з чим вважає, що контролюючим органом обґрунтовано зменшено розмір відємного значення податку на додану вартість, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним. Просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ТОВ «Босал-ЗАЗ» є юридичною особою та зареєстроване виконавчим комітетом Запорізької міської ради 28.12.2005. Учасниками товариства є ЗАТ «ЗАЗ» та Bosal Nederland BV (Нідерланди). На момент проведення перевірки підприємство перебувало на податковому обліку в ДПІ, було платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності товариства є виробництво вузлів, деталей та приладдя для автомобілів та їх двигунів.

09 листопада 2012 року головним державним податковим ревізором-інспектором відділу адміністрування податку на додану вартість, акцизного податку та контролю за бюджетним відшкодуванням управління оподаткування юридичних осіб ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя ОСОБА_3, на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.54.3.2 п.54.3 ст.54, пп.75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України, проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за вересень 2012 року ТОВ «Босал-ЗАЗ», про що складено акт №1875/151/33985999.

Перевіркою встановлено завищення суми залишку відємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, заявленої в податковій декларації з податку на додану вартість за вересень 2012 року в сумі 2 285 701,00 грн., та заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду декларації з ПДВ за вересень 2012 року в сумі 157 511,00 грн.

03 грудня 2012 року ДПІ у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області ДПС прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання ТОВ «Босал-ЗАЗ» з ПДВ на загальну суму 196888,75 грн., в т.ч. 157511,00 грн. за основним платежем та 39377,75 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Не погодившись з прийнятим податковим повідомленням рішенням, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 3 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з визначенням, наведеним у п.1.8 ст. 1 Закону №168/97-ВР, бюджетне відшкодування це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону №168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 цього Закону, датою виникнення права платника податку на податковий кредит вважається дата здійснення першої з подій: або дата списання коштів з банківського рахунку платника податку в оплату товарів (робіт, послуг), дата виписки відповідного рахунку (товарного чека) - в разі розрахунків з використанням кредитних дебетових карток або комерційних чеків; або дата отримання податкової накладної, що засвідчує факт придбання платником податку товарів (робіт, послуг).

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями.

Датою виникнення податкових зобов'язань з поставки товарів (робіт, послуг) вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: або дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку як оплата товарів (робіт, послуг), що підлягають поставці, а у разі поставки товарів (робіт, послуг) за готівкові грошові кошти - дата їх оприбуткування в касі платника податку, а при відсутності такої - дата інкасації готівкових коштів у банківській установі, що обслуговує платника податку; або дата відвантаження товарів, а для робіт (послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку (підпункт 7.3.1 пункту 7.3 статті 7 Закону №168/97-ВР).

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України (тут і в подальшому в редакції на момент подання податкової звітності) сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.2 цієї ж статті Кодексу визначено, що при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахунку) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

В силу вимог п.200.3 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пп.7.7.2 п.7.7 ст.7 Закону №168/97-ВР, п.200.4. ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 Закону, або пунктом 200.1 ПК України, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Крім того, відповідно до п.1.4 ст.1 Закону №168/97-ВР, поставка товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатної поставки товарів (результатів робіт) та операції з передачі майна орендодавцем (лізингодавцем) на баланс орендаря (лізингоотримувача) згідно з договорами фінансової оренди (лізингу) або поставки майна згідно з будь-якими іншими договорами, умови яких передбачають відстрочення оплати та передачу права власності на таке майно не пізніше дати останнього платежу. Не належать до поставки операції з передачі товарів в межах договорів схову (відповідального зберігання), довірчого управління, оперативної оренди (лізингу), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачу права власності (користування або розпорядження) на такі товари іншій особі.

Виходячи з аналізу терміну «товари», яке наведене в п.1.6 ст.1 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», корпоративні права не охоплюються визначенням цього терміну.

Згідно з пп.3.2.1 п. 3.2 ст. 3 Закону №168/97-ВР, не є об'єктом оподаткування операції з випуску (емісії), розміщення у будь-які форми управління та продажу (погашення, викупу) за кошти цінних паперів, що випущені в обіг (емітовані) суб'єктами підприємницької діяльності, Національним банком України, Міністерством фінансів України, органами місцевого самоврядування відповідно до закону, включаючи інвестиційні та іпотечні сертифікати, сертифікати фонду операцій з нерухомістю, деривативи, а також корпоративні права, виражені в інших, ніж цінні папери, формах; обміну зазначених цінних паперів та корпоративних прав, виражених в інших, ніж цінні папери, формах, на інші цінні папери; розрахунково-клірингової, реєстраторської та депозитарної діяльності на ринку цінних паперів, а також діяльності з управління активами (у тому числі пенсійними активами, фондами банківського управління), відповідно до закону.

Аналізуючи зазначені приписи можна дійти висновку, що операції з придбання корпоративних прав не є обєктом оподаткування податком на додану вартість, у звязку з чим при здійсненні таких операції у платника не права на податковий кредит за даними операціями.

Судом встановлено, що загальними зборами учасників ТОВ «Босал-ЗАЗ» 25.03.2010 прийняте рішення про збільшення статутного фонду товариства (протокол №6) до 40 598 951,00грн. та про внесення додаткових вкладів у наступному розмірі: Bosal Nederland BV 18 087 631,00 грн., у т.ч майном на загальну суму 10 848 430,00грн.; грошовими коштами 7 239 201,00 грн.; ЗАТ «ЗАЗ» - вносить додатковий вклад майном (обладнання та устаткування) на загальну суму 17 378 312,00 грн. з урахуванням податку на додану вартість, за переліком, наведеним у додатку №2 до протоколу №6 за згідно із затвердженим актом оцінки майна додаток №4 до протоколу №6.

26.03.2010 затверджені зміни до статуту ТОВ «Босал-ЗАЗ», у відповідності до яких ЗАТ «ЗАЗ» передало до статутного капіталу ТОВ «Босал-ЗАЗ» обладнання та устаткування загальною вартістю 17 378 312,00 грн.

Актом приймання-передачі майнового внеску №1 від 02.07.2010 ЗАТ «ЗАЗ» передав позивачу майно вартістю 16 445 598,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 2 740 933,00грн., про що складено акт оцінки зазначеного майна.

Приймання-передача зазначеного майна підтверджується також видатковими та податковими накладними.

Актом №2 ЗАТ «ЗАЗ» передало майно вартістю 932 714,00 грн., у т.ч. податок на додану вартість 155 452,33грн., виписана податкова накладна від 28.09.2010 №.

Таким чином у липні та вересні 2010 року до статутного капіталу ТОВ «Босал-ЗАЗ» засновником ЗАТ «ЗАЗ» внесено майновий вклад обладнанням та оснасткою загальною вартістю 17 378 312,00 грн. в т.ч. податок на додану вартість 2 896 385,33 грн.

Суми податку на додану вартість по вказаним операціям включені позивачем до складу податкового кредиту в деклараціях з податку на додану вартість за липень 2010 року 2 740 933,00 грн. та за вересень 2010 року 155 452,00грн.

В результаті формування податкового кредиту липня 2010 року з урахуванням вказаних операцій виникло відємне значення податку на додану вартість (ряд. 18.2) у розмірі 2 730 013,00 грн., що також відображено у рядках 21 «Відємне значення» та 22.2 «До складу податкового кредиту наступного звітного періоду».

У податковій декларації з податку на додану вартість за серпень 2010 року позивач заявив вказану суму податку на додану вартість у розмірі 2 730 013,00 грн. до бюджетного відшкодування (рядок 25.1).

Достовірність нарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за серпень 2010 року, які виникли за рахунок відємного значення з податку на додану вартість, що декларувалось у липні 2010 року, була предметом судового дослідження.

Так, постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02.03.2011 у справі № 2а-0870/480/11, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.09.2012, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Босал-ЗАЗ» до ДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Запорізький окружний адміністративний суд виходив з того, що під час проведення господарської операції по внесенню майна до статутного фонду ТОВ «Босал-ЗАЗ» від ЗАТ «ЗАЗ» обєкт оподаткування по податку на додану вартість не виникає, оскільки оплата грошових коштів від ТОВ «Босал-ЗАЗ» на користь ЗАТ «ЗАЗ» не проводилась та не проводилась поставка товару від ЗАТ «ЗАЗ» для ТОВ «Босал-ЗАЗ», а тому у позивача не виникло права на податковий кредит.

Суд також вказав, що в даному випадку позивач, як емітент корпоративних прав, при отриманні від учасника товариства основних фондів в якості внеску до статутного фонду не розрахувався за них грошовими коштами, а прийняв їх в обмін на корпоративні права, у звязку з чим безпідставно включив суму податку на додану вартість з вартості цих основних фондів до суми, що підлягає бюджетному відшкодуванню.

Вказане судове рішення набрало законної сили 18.09.2012.

Крім того, Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 06 жовтня 2015 року, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи адміністративну справу №0870/12305/12 на новий розгляд, вказав на те, що розглядаючи справу по суті, судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено, чи набуло статусу узгодженого визначене контролюючим органом грошове (податкове) зобовязання, яке слугувало підставою для декларування позивачем в рядку 21.3 декларації з ПДВ за вересень 2012 року від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Так, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 16.11.2015 у справі №0870/12305/12 (Провадження №СН/808/58/15) провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі №0870/12306/12, предметом розгляду якої було саме оскарження визначеного контролюючим органом грошового (податкового) зобовязання, яке слугувало підставою для декларування позивачем в рядку 21.3 декларації з ПДВ за вересень 2012 року від'ємного значення, яке після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Судом встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2017 у справі №0870/12306/12 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Босал-ЗАЗ» відмовлено.

Постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 26.04.2017 у справі №0870/12306/12 набрала законної сили 17.06.2017.

При розгляді вказаної справи судом дійшов висновку, що у позивача не виникає права на податковий кредит за вказаними операціями, що виключає можливість участі цих операцій при розрахунку бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Згідно з ч.1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, під час перегляду судових рішень в адміністративних справах за позовами ТОВ «Босал-ЗАЗ» до ДПІ про скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих на підставі висновків актів перевірок щодо безпідставності формування показників податкової звітності з податку на додану вартість з урахуванням операції з передачі до статутного фонду позивача від ЗАТ «ЗАЗ» обладнання та устаткування, Вищий адміністративний суд України дійшов аналогічних висновків (ухвали від 29.09.2014 у справі №2а-0870/12153/11 та від 29.06.2016 у справі №808/5968/13-а).

Отже, зважаючи на вищевикладене, висновки контролюючого органу про завищення позивачем відємного значення та заниження суми податку на додану вартість є обґрунтованими, у звязку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення рішення відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень, у звязку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Босал-ЗАЗ».

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7-12, 14, 71, 86, 158-163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України з дня отримання такої постанови, апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко