Справа № 642/2468/17
Суддя: Євтіфієв В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м. Харкова
П О С Т А Н О В А
іменем України
11 вересня 2017 року Справа № 642/2468/17; Провадження №2-а/642/289/17

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Євтіфієв В.М., розглянувши у порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження дій суб`єкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати неправомірними дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_2 в прийнятті документів для отримання одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Харківській обласний військовий комісаріат прийняти у ОСОБА_2 документи на отримання одноразової грошової допомоги, здійснити їх перевірку та надіслати до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.
В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_2 16 грудня 2015р. звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про виплату одноразової грошової допомоги як інваліду другої групи у зв`язку з пораненням, контузією і захворюванням, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби у країнах, де велися бойові дії. Вищевказану заяву ОСОБА_2 подавав керуючись ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - «Закон»). До цієї заяви він надав необхідні документи, які підтверджують обґрунтованість отримання одноразової грошової допомоги і відповідають вимогам п. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.201Зр. № 975 «Про порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - «Порядок»).
30 грудня 2015 ОСОБА_2 отримав повідомлення від відповідача про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. В своєму рішенні відповідач посилається на Закон України від 04.07.2012р. № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців». На думку відповідача, згідно новій редакції ст. 16 Закону і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України на його виконання Порядку, поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014р. Таке вільне тлумачення Закону відповідач обґрунтовує саме тим, що вищевказані зміни до Закону набувають чинності з 01.01.2014р., а позивачу встановлено первинно інвалідність пов`язану з виконанням обов`язків військової служби з 17.06.2013р., тобто до 01.01.2014р., і тому дія цього Закону на нього не поширюється і «підстав для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги і направлення його на розгляд Комісії Міністерства оборони Украї у ІНФОРМАЦІЯ_1 немає». У якості підстави для прийняття цього рішення відповідач використовує лист Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 22.10.2015, № 246/3/6/2923.
Такі дії відповідача по справі, позивач вважає протиправними та такими, що порушують права його довірітеля.
Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову зазначив, що враховуючи той факт, що позивача було звільнено з військової служби у 1987 році, а інвалідність встановлено у 2013 році вважає, що позивач не має права на отримання вказаної допомоги. Крім того, позивачем з заявою про виплату одноразової грошової допомоги не було надано документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, траквми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, через що висновок про можливість виплати одноразової грошової допомоги Харківським обласним військовим комісаріатом складено не було.
Таким чином, відповідач позовні вимоги позивача вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Суд, вивчивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно військового квитка № НОМЕР_1 , з 10.08.1986 по 14.05.1988 ОСОБА_2 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 , зазначена військова частина з 30.04.1980 по 09.02.1989 приймала участь у бойових діях території Республіки Афганістан.
Згідно витягу з протоколу № 960 від 18.05.2012 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв - захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_2 - пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ № 631547 від 17.06.2013 ОСОБА_2 з 17.06.2013 по 01.07.2017 первинно встановлена друга група інвалідності.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ № 204602 від 02.07.2014 ОСОБА_2 з 01.07.2014 по 01.07.2016 встановлена друга група інвалідності.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААА № 131413 від 13.06.2016 ОСОБА_2 з 13.06.2016 по 01.07.2018 встановлена друга група інвалідності.
16.12.2015 позивач звернувся із заявою до відповідача, в якій просив вирішити питання про призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності з приписами ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з встановленням йому інвалідності, пов`язаної з проходженням військової служби. До вказаної заяви позивач додав усі необхідні документи, передбачені п. 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р. (далі - «Порядок № 975»).
Листом №1962 ВСЗ від 30.12.2015 відповідач повідомив позивачу, що Закон Укракїни від 04 липня 2012 року № 5040 6 «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців», яким змінено редакцію статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (на виконання якого було прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975), набрав чинності 1 січня 2014 року. Відповідно до ст. 58 Конституціцї України закони та інші нормативно правові акти не мають зворотної дії в часі. Тобто для Постанови та нової редакції ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 1 січня 2014 року. Оскільки позивачу встановлено первинно 2 групу інвалідності пов`язану з виконанням обов`язків військової служби з 17.06.2013 року, тобто до 01.01.2014, то дія вищезазначених нормативно правових актів на ОСОБА_2 не поширюється так підстав для складання висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги і направлення його на розгляд Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби ІНФОРМАЦІЯ_2 не має.
6 грудня 2016 року ОСОБА_2 повторно звернувся з аналогічною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 та 13 грудня 2016 року отримав повідомлення за № 2918/ВСЗ, відповідно до якого йому також відмовлено у прийнятті документів для розгляду та виконавець повідомлення ОСОБА_3 посилається на такі підстави відмовлення, а саме: він повідомляє, що в попередньому вищевказаному повідомленні від 30.12.2015р. (виконавець його також ОСОБА_3 )було дано вичерпну відповідь про причини відмови.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 1-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з ч. 1 ст. 16Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі- одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок).
Даний Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).
Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).
Відповідно до п. 21.21 глави 21 розділу ІІ Положення про військово - лікарську експертизу у збройних силах України, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 (далі - Положення № 402), за наявності тілесних ушкоджень (відсутність кінцівки, дефекти кісток черепа, рубці після поранень, наявність чужорідних тіл) у колишніх військовослужбовців - учасників бойових дій у роки Великої Вітчизняної війни, в інші періоди ведення бойових дій, у тому числі при проходженні військової служби в країнах, де велися бойові дії, а також у колишніх військовополонених у разі відсутності даних про їх медичний огляд ВЛК з цього приводу в період військової служби ці особи, незалежно від причини звільнення із Збройних Сил і ступеня придатності до військової служби у даний час, для встановлення характеру і давності тілесних ушкоджень за направленням військового комісара підлягають огляду судово-медичним експертом (за необхідності після обстеження у лікувально-профілактичному закладі). Результати медичного обстеження судово-медичним експертом заносяться в акт судово-медичного дослідження (висновок експерта) за наслідками поранення та разом з довідкою про проходження військової служби і перебування у частинах діючої армії, з посиланням на Перелік країн, посвідченням учасника бойових дій, військово-обліковими і медичними документами направляються до штатних ВЛК для встановлення причинного зв`язку поранення (каліцтва).
Відповідно до пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення № 402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: в) «Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби» - якщо воно одержане за обставин, не пов`язаних з виконанням обов`язків, або одержане внаслідок правопорушення; г) «Захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії" - якщо захворювання виникло, поранення (контузія, травма, каліцтво) одержане в період перебування в країнах, де велись бойові дії (Перелік країн затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.94 N 63 «Про організаційні заходи щодо застосування Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (із змінами), далі - Перелік країн), і військовослужбовець визнаний учасником бойових дій).
Як вбачається з Витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 960 від 18.05.2012 року у ОСОБА_2 поранення (контузія) та зхворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААВ № 631547 від 17.06.2013 ОСОБА_2 з 17.06.2013 по 01.07.2017 первинно встановлена друга група інвалідності.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 10 ААБ № 204602 від 02.07.2014 ОСОБА_2 з 01.07.2014 по 01.07.2016 встановлена друга група інвалідності.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААА № 131413 від 13.06.2016 ОСОБА_2 з 13.06.2016 по 01.07.2018 встановлена друга група інвалідності.
Отже, суд вважає, що Витяг із протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 18.05.2012, а також довідки до акту огляду МСЕК, не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодженняі та є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
Доказів, які б свідчили про невиконання позивачем вимог пункту 11 Порядку при поданні заяви до Харківського обласного військового комісаріату суду не надано.
Пунктом 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.
Судом встановлено, що Харківським обласним військовим комісаріатом висновок за результатами розгляду заяви позивача щодо виплати ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги розпорядникові бюджетних коштів не надавався.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів про надання висновку розпоряднику бюджетних коштів щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги.
За приписами ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про визнаня протиправною бездіяльності відповідача щодо не виплати йому одноразової грошової допомоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійсненні нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 8-14, 71, 94, 128, 160-163, 167, 186, 254, 267 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження дій суб`єкта владних повноважень задовольнити.

Визнати неправомірними дії службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови ОСОБА_2 в прийнятті документів для отримання одноразової грошової допомоги.
3обов`язати Харківський обласний військовий комісаріат прийняти у ОСОБА_2 документи на отримання одноразової грошової допомоги, здійснити їх перевірку та надіслати до Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського обласного військового комісаріату на користь держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ленінський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги стороною, або іншою особою, яка брала участь у справі, у десятиденний строк з моменту отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя В.М. Євтіфієв