Справа № 802/1297/17-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

05 вересня 2017 р. Справа № 802/1297/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян М.Б.,

за участі секретаря судового засідання: Кулика В.В.

представника позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_2

до: Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області

про: визнання дій протиправними та скасування розрахунку

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом звернувся ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_3.) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області про визнання дій протиправними та скасування розрахунку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що розрахунок № 229 від 01 червня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту серії ВА № 0110441 від 01 червня 2017 року складений відповідачем, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

У судовому засіданні було замінено неналежного відповідача - управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області на належного - Державну службу України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити в повному обсязі посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання вчасно та належним чином повідомлений, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа - підприємець і одним із видів діяльності згідно КВЕД 2010 є 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт", що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, запис від 17 липня 2006 року.

01 червня 2017 року транспортний засіб, який належить ОСОБА_2 марки "Renault Premium 440" реєстраційний номер НОМЕР_2 з напівпричепом "Groenewegen DRO 12-27" реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_4 здійснював перевезення шроту соняшникового з пункту навантаження Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхівцеве до пункту розвантаження м. Миколаїв. Маршрут транспортного засобу було прокладено з пункту навантаження до м. Олександрія Кіровоградської області по автошляху Е50, далі по автошляху Т1205 до кільцевої дороги м. Кропивницький і по автошляху Н14 до пункту розвантаження в місті Миколаїв.

01 червня 2017 року при проведенні рейдової перевірки, місце проведення перевірки а/д Н14 "Олександрівка - Кіровоград (Кропивницький) - Миколаїв" 75 км + 812 м" державними інспекторами управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було проведено зважування автомобіля (тягача) марки Renault, модель Premium 440, державний номерний знак НОМЕР_2 з напівпричепом "Groenewegen, модель - DRO 12-27" реєстраційний номер НОМЕР_1, за кермом якого перебував водій ОСОБА_4.

За результатами габаритно-вагового контролю автомобіля працівниками управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області складено акт ВА 0110441 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та довідку про результати габаритно-вагового контролю (а.с. 41-42).

Відповідно до акту перевірки, навантаження на вісі зазначеного транспортного засобу склало:6840, 12540, 22200. повна маса транспортного засобу становила 39,64 тони.

Посадовою особою відповідача на підставі довідки та акту здійснено розрахунок, яким позивачу визначена плата за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в розмірі 299,7 євро

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п. 1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до п.п. 15, 27 п. 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу (п. 8 Положення).

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

За змістом статті 29 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII від 30 червня 1993 року до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов'язковому технічному контролю, пройшов такий контроль. З метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За нормами статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III від 05 квітня 2001 року, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, зокрема, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм та стандартів на автомобільному транспорті, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги").

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879).

За визначенням у пункті 2 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; попередній габаритно-ваговий контроль - це визначення параметрів великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу для встановлення наявності перевищення нормативів на стаціонарних пунктах; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

У силу пункту 3 Порядку № 879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Таке ж положення міститься і у пункті 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 року №1007/1207.

Тобто, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено на Укртрансбезпеку та її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" також закріплено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Щодо тверджень представника позивача, що відповідачем на невірно визначена відстань, яку подолав належний ОСОБА_5 транспортний засіб марки "Renault Premium 440" від пункту навантаження Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхівцеве до м. Олександрія Кіровогорадської області по автошляху Е50, далі по автошляху Т1205 до кільцевої дороги м. Кропивницький і по автошляху Н14 до пункту розвантаження в м. Миколаїв становить, а саме 370 км., а як наслідок не вірно розрахована сума до сплати в розмірі 299,7 Євро, суд зазначає таке.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

При цьому, у відповідності до п.21 Порядку, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Згідно п.28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у п.30 Порядку № 879.

Згідно п.30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою

П = (Рзм + Рнв + Рг) х В,

де П - розмір плати за проїзд;

Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду;

В - відстань перевезення, кілометрів.

З огляду на вищенаведену формулу розрахунку плати за проїзд суд констатує, що допущення помилки в одному з параметрів, за яких проводиться розрахунок, може мати суттєвий вплив на кінцеве визначення розміру плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

При цьому слід зауважити, що пунктом 31-1 Порядку № 879 встановлено, що якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

Розраховуючи суму плати за проїзд, посадовими особами відповідача вирахувано пройдену відстань автомобілем позивача в 370 км.

Разом з тим, згідно роздруківки з сайту http://www.google.com.ua/maps/, на яку посилається в позовній заяві позивач, відстань за маршрутом: 364 км. Місце проведення габаритно-ваговолю контролю знаходиться на автошляху" Олександрівка-Кіровоград" (Кропивницький) - Миколаїв" 75 км +812 і відстань від нього до пункту навантаження Дніпропетровська область, Верхньодніпровський район, м. Верхівцеве становить 200 км.

Відтак, з оскаржуваного розрахунку вбачається, що відповідач розраховуючи розмір плати за проїзд великовагового транспортного засобу виходив з відстані 370 км, яка є більшою від фактично пройденої відстані від місця навантаження до місця здійснення проведення габаритно-вагового контролю у 200 км.

Таким чином, посадовими особами управління Укртрансінспекції у Кіровоградській області невірно визначено та вирахувано пройдену відстань автомобіля за вказаним маршрутом, що призвело до невірно складеного акту перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів серії ВА №0110441 від 01 червня 2017 року, на підставі якого протиправно складено розрахунок № 229 від 01 червня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 299,7 Євро.

Окрім того, представником позивача зазначено, що на прохання водія пред'явити свідоцтво про перевірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію йому було відмовлено в категоричній формі, що є порушенням п. 12 Порядку № 879 та ч.8 розділу II Вимог до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування.

Так, суд звертає увагу на те, що габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних звужувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

Як встановлено у судовому засіданні посадовими особами відповідача було порушено дані норми, оскільки було здійснено тільки документальний габаритно-ваговий контроль на підставі якого складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів серії ВА №0110441 від 01 червня 2017 року та зроблено розрахунок № 229 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення.

Окрім того, в порушення зазначеної норми працівниками управління Уксртрансбезпеки у Кіровоградській області водію видали тільки роздруківку результатів вагового контролю, а довідка результатів здійснення контролю була надіслана поштовою кореспонденцією, що підтверджується супровідним листом № 03-14/2136 від 16 червня 2017 року (а.с. 9). Крім того, дана довідка складена з порушенням вказаної норми, оскільки в ній не зазначено часу проведення габаритно-вагового контролю, що є важливим, оскільки забороняється експлуатація пересувних пунктів у темну пору доби.

Згідно пункту 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. За результатами вагового контролю було встановлено, що осьове навантаження на одиночну вісь склало 14%, але водію було дозволено подальший рух транспортного засобу до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування.

Пунктами 23-24 Порядку № 879 закріплено, що власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на Інший транспортний засіб або у будь-який Інший спосіб.

Після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

В порушення даних норм, посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області після перерозподілу ваги вантажу було відмовлено водію ОСОБА_4 здійснити повторний габаритно-ваговий контроль.

Таким чином, суд дійшов висновку, що посадові особи управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області складаючи акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобі автомобільними дорогами загального користування діяли не на підставі, та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обставини, наведені у адміністративному позові, знайшли підтвердження в ході судового розгляду, а тому позов підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дій посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області щодо визначення суми плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 299,7 Євро згідно розрахунку № 229 від 01 червня 2017 року та скасування розрахунку № 229 від 01 червня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами відповідно до акту серії ВА № 0110441 від 01 червня 2017 року

Питання про розподіл судових витрат у справі вирішується судом відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії посадових осіб управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області щодо визначення суми плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування в сумі 299,7 Євро згідно розрахунку № 229 від 01 червня 2017 року до акту серії ВА № 0110441 від 01 червня 2017 року.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок № 229 від 01 червня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами відповідно до акту серії ВА № 0110441 від 01 червня 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений при зверненні судовий збір у розмірі 1600 (одна тисяча шістсот) гривень 00 копійок за рахунок бюджетних асигнувань управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна