Справа № 209/1100/17
Суддя: Лобарчук О. О.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1100/17
Провадження № 2-а/209/40/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.
при секретарі Золотих Л.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить : визнати дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо обчислення періоду страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 неправомірними; захист набутого позивачем права на призначення пенсії за віком, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у спосіб визнання рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 06 жовтня 2016 року № 38 про відмову в призначенні пенсії за віком, неправомірним; визнати дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо визначення розміру пенсії за віком за період страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року; визнати дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо обрання періоду страхового стажу в 60 календарних місяців , заробітні плати(дохід), в яких враховуються для обчислення пенсії, неправомірними; визнати дії відповідача щодо обмеження заробітних плат періодів страхового стажу:
- з 01.04.1992 року по 30.04.1992 року - 0,15590 ,
-з 01.07.1992 року по 31.07.1992 року - 0,28364,
-з 01.12.2992 року по 31.12.1992 року - 0,95133, граничною сумою заробітних плат, з яких справляється страхові внески до соціальних фондів, які враховуються для обчислення пенсії, неправомірними; зобов`язати Кам`янське об`єднане управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при визначенні розміру пенсії застосувати заробітні плати періоду страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року в 60 календарних місяців, який обрано позивачем, без обмежень граничною сумою заробітних плат(доходу); зобов`язати Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 19,64,65,66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частини 3 Розділу 11 "прикінцеві положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 22 травня 2003 року № 854-1У , частини 2,4,6,7 "порядку коригування середньомісячного заробітку(доходу) для обчислення пенсій", затвердженого постановою КМУ від 24.07.2003 року № 1151; стягнути з Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України суму у 122 257 грн. 97 коп. на відшкодування шкоди, завданої його протиправними діями, невідкладно.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09 березня 2016 року позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, в якій заявив бажання визначити розмір пенсії за віком відповідно до ч.2 ст.27 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням №9766/05/40 від 30.09.2016 року і рішенням № 38 від 06.10.2016 року Дніпродзержинським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України (правонаступник юридичної особи Дніпровське районне управління Пенсійного фонду України міста Дніпродзержинська) його повідомлено про відмову в призначенні пенсії за віком, як зазначено «відповідно до ст.ст.26, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відмову в призначенні пенсії за віком вважає безпідставною з наведених нижче міркувань:
Як свідчить текст рішення відповідача від 30.09.2016 року № 9766/05/40 «…пенсія за віком обчислена, виходячи із загального стажу, зарахованого по 22.12.1994 року, складає 20 років 10 місяців 7 днів. Дії посадовців Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо обчислення страхового стажу вважає неправильними.
Обґрунтовуючи вимоги про визнання неправомірними дій Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо обчислення страхового стажу позивача періоду з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року включно.
Позивач вважає, що його трудовий стаж періоду з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року, відповідно до вимог, передбачених ч.2 ст.24 «Періоди, з яких складається трудовий стаж» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», абзацом першим, пунктами «в», «д» ст.56 «Види трудової діяльності, що зараховуються до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», складається з періодів:
а) навчання у вищому навчальному закладі з 01 липня 1973 року по 24 лютого 1979 року;
б) військової служби з 02 березня 1979 року по 10 березня 1981 року;
в) роботи на підприємствах з 09 серпня 1981 року по 22 грудня 1994 року тривалість яких в подальшому доводить.
Вимогами ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено: «Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відсутності відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України»
Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачено: «Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутністю трудової книжки або відсутності записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами».
1.Обґрунтування тривалості трудового стажу періоду навчання у вищому навчальному закладі з 01 липня 1973 року по 24 лютого 1979 року.
Відповідно до вимоги, передбаченої п.8 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу…» № 637, період навчання підтверджується належним йому дипломом серії НОМЕР_1 , номер № НОМЕР_2 . В дипломі записом про період навчання зазначено: «…в 1973 році вступив до Дніпропетровського державного університету.»
«Рішенням державної екзаменаційної комісії від 24 лютого 1979 року присвоєна кваліфікація інженера-електромеханіка».
Відповідно до п.27 Розділу «Правила підтвердження трудового стажу» «Порядку підтвердження наявного трудового стажу…», № 637, зазначено: «У тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо н зазначено число місяця, то ним вважається «Порядку число відповідного місяця». Таким чином, відповідно до вимог, передбачених п.п. 8, 27 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу…», № 637, днем початку періоду навчання належить вважати 1 липня 1973 року, а днем закінчення періоду навчання належить вважати 24 лютого 1979 року, дата присвоєння кваліфікації інженера.
Таким чином, підтверджений трудовий стаж періоду навчання з 1 липня 1973 року по 24 лютого 1979 року становить: 1973 рік 6 місяців, 1974 рік 12 місяців, 1975 рік 12 місяців, 1976 рік 12 місяців, 1977 рік 12 місяців, 1978 рік 12 місяців, 1979 рік 1 місяців 24 дня.
2.Обгрунтування тривалості трудового стажу періоду військової служби з 02 березня 1979 року по 10 березня 1981 року.
Відповідно до вимоги, передбаченої п.6 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу…», № 637, документами, що підтверджують трудовий стаж періоду військової служби є військовий квиток, довідка військового комісаріату.
Трудовий стаж позивача періоду військової служби, підтверджений записами військового квитка, відповідно до вимоги передбаченої п.6 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу…», № 637, належить вважати тривалістю з 02 березня 1979 року по 10 березня 1981 року, а саме: 24 місяці 9 днів.
Також позивачем до Дніпродзержинського об`єднаного управління пенсійного фонду України на підтвердження періоду військової служби з 02 березня 1979 року по 10 березня 1981 року надана довідка архіву Дніпродзержинського об`єднаного військового комісаріату від 07.11.2016 року № 3378 «…про період проходження військової служби з 02.03.1979 року по 10.03.1981 року». Тобто підтверджений записами військового квитка, довідкою архіву Дніпродзержинського об`єднаного міського військового комісаріату, трудовий стаж періоду військової служби з 02 березня 1979 року по 10 березня 1981 року становить 24 місяці 9 днів.
3.Обгрунтування тривалості трудового стажу періоду роботи на підприємствах.
Відповідно до вимоги, передбаченої п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу…» № 637 трудовий стаж періоду роботи на підприємствах підтверджується записами належної йому трудової книжки серії НОМЕР_3 : а) робота на Дніпропетровському заводі шахтної автоматики з 09.06.1981 року по 15.07.1981 року трудовий стаж становить 1 місяць 7 днів; б) робота на Дніпродзержинському металургійному комбінаті з 14.08.1981 року по 22 грудня 1994 року трудовий стаж становить 160 місяців 10 днів.
Загалом, трудовий стаж підтверджений записами належних йому документів відповідно до вимог передбачених п.п.1, 6, 8, 27 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу…» №637, становить: а) навчання у вищі 67 місяців 24 дні; б) військова служба 24 місяці 9 днів; в) робота на підприємствах 1 місяць 7 днів, 160 місяців 10 днів, що підсумково складає 253 місяці 20 днів.
4. Вимогою пункту 4, 6 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року,№ 22-1, передбачено: При підрахунку страхового стажу у період до 01 січня 204 року до одержаної тривалості зазначеного стажу за кожним випадком звільнення додається один день. Тобто, до одержаної тривалості стажу у 253 місяці 20 днів, відповідно до вимоги пункту 4, 6 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» належить додати чотири дні. Таким чином, підтверджений трудовий (страховий) стаж позивача з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року разом з доданими днями складає 253 місяці 24 дні.
5. Відповідно до вимоги, передбаченою ст..68 «Обчислення пенсій при неповному стажі роботи», ЗУ «Про пенсійне забезпечення»: «… період стажу більше 15 днів округлюється до повного місяця, а період до 15 днів включно, не враховується.»
Відповідно до вимоги, передбаченої ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: «…страховий стаж обчислюється в місяцях.».
Враховуючи наведене, відповідно до вимог передбачених статтею 68 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період трудового стажу у 24 дні, за які сплачені страхові (пенсійні) внески до Пенсійного фонду України, належить врахувати як повний місяць страхового стажу. Тобто 253 місяці 24 днів трудового стажу є повними 254 місяцями страхового стажу.
Таким чином, відповідно до вимог передбачених частинами 2,3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статтями 56, 62, 68 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, пунктами 1,6,8,27 «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, пунктом 4,6 «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж позивача періоду з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року належить обчислювати у 254 місяці страхового стажу.
З наведеного вище видно, що дії Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо обчислення страхового стажу позивача періоду з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року у 20 років 10 місяців 7 днів не відповідають вимогам передбаченим ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 62, 68 Закону України «Про пенсійне забезпечення», чим порушили норму передбачену ч.2 ст. 19 Конституції України: «Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.».
Невідповідність дій відповідача щодо обчислення страхового стажу позивача періоду з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року вимогам передбаченим ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 62, 68 Закону України «Про пенсійне забезпечення», є підставою для суду відповідно до ст. 9 КАС України., визнати такі дії неправомірними.
ІІ. Обґрунтування вимоги про захист набутого позивачем права на призначення пенсії за віком, визнання неправомірності рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії за віком.
Рішенням Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 06.10.2016 року № 38, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком з посиланням на статті 26,28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено: «Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення чоловіками 60 років… за наявності страхового стажу не менше 15 років.»
На дату звернення за призначенням пенсії за віком, 09.03.2016 року, позивач 31.10.1955 року народження, відповідно запису належного йому паспорту серії НОМЕР_4 , мав вік 60 років 4 місяці та наявний страховий стаж, як з`ясоване вище 254 місяці (або 21 рік 2 місяця), чим дотримав умови призначення пенсії за віком та набув право на отримання пенсії за віком передбачені ст.26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З наведеного видно, що рішення Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 06.10.2016 року № 38 прийнято у спосіб не обґрунтований законними умовами, чим порушило набуте позивачем право на призначення пенсії за віком, які передбачені ст.26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Невідповідність рішення Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 06.10.2016 року № 38 вимогам, передбаченим ст.26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст. 9 КАС України є підставою для визнання судом такого рішення неправомірним.
ІІІ. Обґрунтування вимоги про визнання неправомірними дії відповідача щодо визначення розміру пенсії за віком за період страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року.
Позивач набув страховий стаж у 1973- 1994 рр., зголошуючись на укладення трудових договорів з державними підприємствами на певних умовах щодо виконання трудових обов`язків та отримання винагороди за виконану роботу. При цьому позивач орієнтувався на пенсійне законодавство, що діяло на той час, та яке гарантувало йому соціальний захист у старості. Позивач в заявах до Пенсійного фонду України від 09.03.2016 року та від 21.09.2016 року звертався про визначення розміру пенсії за віком відповідно до вимог передбачених ч.2 ст.27 «Розмір пенсії за віком» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: «За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства».
Як свідчить текст рішення відповідача від 30.09.2016 року № 9766/05/40 «Розрахунок пенсії за віком станом на 01.09.2016 року» визначення розміру пенсії за віком позивача виконано у спосіб не передбачений ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Між тим, статтею 58 Конституції України, Закону України № 254К-96 ВР від 28.06.1996 року, передбачено: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.».
Рішенням Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, у справі «Про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, частина друга, вирішено: «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.»
Рішення Конституційного суду України на території України є остаточним і обов`язковим для виконання. Таким чином, відповідач вирішуючи питання визначення розміру пенсії за віком за період страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року, керуючись вимогою передбаченою ст. 58 Конституції України, Рішенням Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, зобов`язаний визначити розмір пенсії за віком відповідно до вимог ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а саме: «За бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства».
Тобто відповідач, як орган державної влади, відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України» зобов`язаний визначити розмір пенсії за віком за період страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року у спосіб передбачений ст.58 Конституції України, ст.ст. 19,64,65,66 «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 22.05.2003 року № 854-IV, постанови Кабінету Міністрів України «Порядок коригування середньомісячного заробітку (доходу) для обчислення пенсії від 24.07.2003 року № 1151.
Невідповідність дій відповідача щодо визначення розміру пенсії за віком за період страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року вимогам передбаченим ст. 58 Конституції України, Рішення Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до ст. 9 КАС України є підставою для визнання судом таких дій неправомірними.
IV. Обґрунтування позовної вимоги про визнання дій відповідача щодо визначення періоду страхового стажу в 60 календарних місяців, щомісячна заробітна плата в яких застосовується для обчислення пенсії, неправомірними.
Мною відповідно до заяви до Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 09.11.2016 року вх. № 1548/4 про подання документів, необхідних для призначення пенсії, надана оновлена довідка про заробітну плату у складі двох документів:
А) «Довідка про заробітну плату…» від 21.10.2016 року № 018/1810 ПАТ «ДМКД» цех ОПЦ табельний номер 36132, табельний номер 19058, заробітні плати за період страхового стажу з 1986 року по 1988 рік;
Б) «Довідка про заробітну плату…» від 12.10.2016 року ПАТ «ДМКД» № 018/17150, цех ЦПШ табельний номер 4013, заробітні плати за період страхового стажу з 1989 року по 1994 рік.
Як свідчить текст рішення відповідача від 30.09.2016 року № 9766/05/40 (сторінка друга тексту, строчка 8 згори) пенсія за віком обчислена виходячи із загального стажу та заробітної плати за періоди роботи з 01.12.1989 року по 30.11.1994 року. Тобто період страхового стажу з 1986 року по 1988 рік, щомісячні заробітні плати якого враховуються при визначенні розміру пенсії, відповідачем до обчислення пенсії не залучались.
Між тим, вимогами ч.1 ст.40 Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено: «За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі… У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців… Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше».
Так, відповідно до ст.65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (який діяв до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено: «Середньомісячний заробіток для обчислення пенсій береться за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд….У разі, якщо особа, що звертається за пенсією не визначає 60 календарних місяців, заробітні плати в яких враховуються для обчислення пенсії, комп`ютерна програма, яку використовує Пенсійний фонд України автоматично враховує 60 календарних місяців страхового стажу, в яких щомісячні коефіцієнти заробітних плат (Кз) є найвищими. При цьому щомісячні коефіцієнти заробітних плат (Кз) обчислюються для всього періоду страхового стажу особи, що звертається за призначенням пенсії.
В даному випадку позивач, відповідно до вимог, передбачених частиною 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», статті 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення» заявив бажання обрати період страхового стажу в 60 календарних місяців, заробітні плати в яких враховуються при обчисленні пенсії та навів їх у додатку до адміністративного позову.
Невідповідність дій відповідача щодо обрання періоду страхового стажу в 60 календарних місяців, заробітні плати в яких враховуються для обчислення пенсії, вимогам передбаченим ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», полягає в тому, що відповідачем для визначення розміру пенсії не враховано період страхового стажу за період з 1986 року по 1988 рік, щомісячні заробітні плати в якому враховуються для обчислення пенсії за віком, що відповідно до статті 9 КАС України є підставою для суду визнати такі дії неправомірними.
V. Обґрунтування вимоги про визнання дій відповідача щодо обмеження заробітних плат періоду страхового стажу 1973-1994рр., які враховуються для обчислення пенсії, неправомірними.
Відповідно «Довідки про заробітні плати, які враховуються для обчислення пенсії» від 12.10.2016 року № 018/1750, заробітна плата позивача становить за періоди:
З 01.04.1992 по 30.04.1992 - 0,25223;
З 01.07.1992 по 31.07.1992 - 0,35899;
З 01.12.1992 по 31.12.1992 - 1,12291.
Натомість, як свідчить текст рішення Дніпродзержинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 15.11.2016 року № 12147/05/40 «Про призначення пенсії за віком» (аркуш № 4 розділ «Заробітна плата (довідка), для обчислення розміру пенсії за віком відповідачем залучені заробітні плати за такі самі періоди:
З 01.04.1992 по 30.04.1992 - 0,15590;
З 01.07.1992 по 31.07.1992 - 0,28364;
З 01.12.1992 по 31.12.1992 - 0,95133.
Тобто відповідачем до заробітних плат періоду страхового стажу 1973-1994рр., які враховуються для обчислення пенсії, застосовано положення абз.3 п.13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (1058-15), а саме: «Встановити, що з дня набрання чинності цим Законом, при призначенні пенсій відповідно до зазначених в абзацах першому і другому цього пункту законодавчих актів, заробітна плата для обчислення пенсії враховується в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного
доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку.
Положення абз.3 п.13 розділу «Прикінцеві положення» цього Закону, у випадку позивача, як особи, що має право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено ч.2 ст41 цього закону: «До заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:… суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне
страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ), і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум…»
Між тим, абз.4 ч.1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено: «Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше…»
Так, статтею 66 «Види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12) від 05.11.1991 року, передбачено: «У заробіток для обчислення пенсії включаються усі види оплати праці на які за діючими правилами нараховуються страхові внески…»
Тобто порядок обчислення розміру пенсії, встановлений пенсій Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), що діяв у період набуття позивачем трудового стажу (1973-1994) не передбачав законних підстав обмеження заробітних плат граничною сумою, з яких справлялися пенсійні внески.
Статтею 58 Конституції України встановлено: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.».
Рішенням Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, у справі «Про зворотню дію в часі законів та інших нормативно-правових актів, частина друга, вирішено: «За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.»
Конституційний суд України вирішив: Положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). 2. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.
Крім цього, п.5 Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-РП/2005 у справі № 1-21/2005 за конституційними поданнями Верховного Суду України та 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності)положень абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, установлено: Положення абзаців третього, четвертого пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону про пенсійне страхування ( 1058-15 ) щодо обмеження розміру пенсії із солідарної системи не узгоджуються з конституційним положенням про гарантування права на соціальний захист, складовою якого є пенсійне забезпечення за рахунок також бюджетних джерел (стаття 46 Конституції України ( 254к/96-ВР )… Отже, положення зазначених абзаців суперечать частині третій статті 22 Конституції України ( 254к/96-ВР ) і є неконституційними.»
На основі викладеного Конституційний суд вирішив:
« 1) положення абзацу третього пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV ( 1058-15 ), яким встановлено, що з дня набрання чинності цим Законом, при призначенні пенсій відповідно до зазначених в абзацах першому і другому цього пункту законодавчих актів, заробітна плата для обчислення пенсії враховується в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку; 4. Положення зазначених законів України, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.»
З наведеного видно, що відповідач вирішуючи питання визначення розміру пенсії за віком за період страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року, вчинив дії у спосіб не передбачений Конституцією та законами України, а саме:
А) застосував до заробітних плат періоду страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року положення абзацу 3 пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке у випадку позивача, як особи, що має право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", передбачено ч.2 ст.41 цього Закону, та яке втратило чинність, як таке, що визнане неконституційним на підставі Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-РП/2005 у справі № 1-21/2005;
Б) застосував до заробітних плат (події, факту) періоду страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV, передбачене ч.2 ст.41 цього Закону, який набрав чинності з 01.01.2004 року, що не відповідає нормі встановленій ст. 58 Конституції України: «Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи,» - чим не виконав Рішення Конституційного суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року, щодо обов`язковості застосування на території України Рішення: «…до події, факту застосовується той закон,…під час дії якого вони настали або мали місце.»
Відповідач як орган державної влади, відповідно ч.2 ст.19 Конституції України зобов`язаний діяти «лише… у спосіб, передбачений Конституцією та законами України»
Дії відповідача щодо визначення розміру пенсії із застосуванням положення абзацу 3 пункту 13 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке втратило чинність відповідно Рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № 8-РП/2005 у справі № 1-21/2005, у спосіб не передбачений ст. 58 Конституції України, відповідно до статті 9 КАС України є підставою для визнання таких дій неправомірними.
Відповідач відповідно до ч.2 ст.27, ч.1 ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( 1058-15 ), розмір пенсії за віком належить визначити відповідно до ст.ст.19, 64,65,66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12), ч.3 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 22.05.2003 року № 854-IV, ч. 2,4,6,7 «Порядку коригування середньомісячного заробітку (доходу) для обчислення пенсії» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.07.2003 року за формулою:
Пвік=55% х Зп, де
Пвік розмір пенсії у гривнях;
55% - норма встановлена ст.ст.19, 64 З У «Про пенсійне забезпечення» (1788-12);
Зп - відкоригований заробіток (дохід) особи для обчислення пенсії в гривнях, визначений ч.2 Порядку коригування середньомісячного заробітку (доходу) для обчислення пенсії», який обчислюється за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де Зп - відкоригований заробіток (дохід) особи для обчислення пенсії в гривнях; Зс - середня заробітна плата працівників, зайнятих у видах економічної діяльності, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії; Ск - сума коефіцієнтів заробітку (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ..... + Кзn), який враховується для обчислення пенсії; К - кількість місяців стажу, для яких визначено коефіцієнти заробітку особи (К=60), відповідно в яких визначено коєфіціенти заробітків (доходу) особи.
Зважаючи на те, що пенсія призначається у 2017 році, для обчислення розміру пенсії відповідачу належить застосувати Зс = 5183 грн., яку відповідно до ч.7 Порядку коригування середньомісячного заробітку (доходу) для обчислення пенсії», визначено Держкомстатом України за 2016 рік (офіційний сайт ukrstat.gov.ua).
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 послався на обставини, викладені в позові та в уточнених заявах до позову , наданих ним в судових засіданнях 12 червня 2017 року та від 13.09.2017 року, заяви про обґрунтування спричиненої шкоди. Просить задовольнити вимоги повністю.
Представник відповідача Карпенко І.О., - яка діє на підставі довіреності від 30.06.2017 року, позовні вимоги не визнала повністю та надала пояснення, які повністю співпадають з наданими письмовими запереченнями. Пояснила в судовому засіданні, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 10.10.2012 року та отримує пенсію по інвалідності II групи загального захворювання, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами пенсійної справи розмір пенсії по інвалідності обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 22.12.1994, що складає 20 років 10 місяців 7 днів, у тому числі за списком № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів, додаткового стажу інвалідам - 3 роки 22 дні та заробітної плати за періоди роботи 3 01.12.1989 року по 30.11.1994 року.
За матеріалами пенсійної справи розмір пенсії по інвалідності обчислений
виходячи із загального стажу, зарахованого по 22.12.1994 року, що складає 20 років
10 місяців 7 днів, у тому числі за списком № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів,
додаткового стажу інвалідам - 3 роки 22 дні та заробітної плати за періоди роботи
3 01.12.1989 року по 30.11.1994 року. Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами!посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу
навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у
відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного
навчального періоду або окремих його етапів.
Відповідно до ч.І ст. 16 Закону України від 13.05.1999 року № 651-ХГУ
«Про загальну середню освіту», навчальний рік у загальноосвітніх
навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форм власності
розпочинається у День знань - 1 вересня і закінчується не пізніше 1 липня
наступного року.
За матеріалами пенсійної справи стаж ОСОБА_1 зарахований по
наступним документам: диплом Дніпропетровського державного університету
серія Г-ІТ № 125331 від 07.03.1979 за період навчання з 01.09.1973 по 24.02.1979.?
що складає 5 років 5 місяців 24 дні; військовий квиток серія НОМЕР_5
від 01.03.1979 за період проходження військової служби з 14.04.1979 по
10.03.1981, що складає 1 рік 10 місяців 27 днів; трудова книжка серія
НОМЕР_6 за періоди роботи з 09.06.1981 по 15.07.1981 року на Дніпропетровському заводі шахтної автоматики - 1 місяць 7 днів; з 14.08.1981 по 22.12.1994 на Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Дзержинського по Списку № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів.
08.11.2016 року ОСОБА_1 надав до управління довідку
Дніпро дзержинського об`єднаного міського військового комісаріату від
07.11.2016 № 3378 про уточнення періоду проходження військової служби за
період з 02.03.1979 по 10.03.1981.Загальний стаж роботи ОСОБА_1 -є
20 років 10 місяців 7 днів, з них за Списком № 2 - ІЗ років 4 місяці 9 днів.
З врахуванням зазначеного управлінням проведено перерахунок призначеної пенсії відповідно до вимог п. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стаж ОСОБА_1 після проведеного перерахунку становить 20 років 11 місяців 19 днів (у тому числі за списком № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів, додаткового стажу інвалідам - 3 роки 22 дні), з яких: військова служба період з 02.03.1979 по 10.03.1981 - 2 роки 9 днів;
навчання за період з 01.09.1973 по 24.02.1979 - 5 років 5 місяців 24 дні; робота з
09.06.1981 по 15.07.1981 на Дніпропетровському заводі шахтної автоматики -
1 місяць 7 днів; робота з 14.08.1981 по 22.12.1994 на Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Дзержинського по Списку № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів.
Також пояснила, що розрахунок стажу проводився автоматично за допомогою автоматизованої системи обробки пенсійної документації.
Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки
одного року 1,35 складає 0,32175 = (20 років + 3 роки) х 12 місяців +10 місяців
(286 місяців: 12:100) х 1,35. Індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 2,48303.
Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати по
народному господарству за 2011 рік складає 4969,04 гри. (2001,20 грн.х 2,48303).
Загальний розмір пенсійної виплати складає 1665,90 грн. з яких :
1598,79 грн. - основний розмір пенсії;
90% - відсоток для обчислення пенсії по інвалідності;
1438,91 грн - розмір пенсії по інвалідності (1598,79 грн. х 90%);
42,88 грн. - підвищення по ст.42 з 01.03.2013;
184.11грн. - фіксована індексація.
Пенсія розрахована та виплачується згідно чинного пенсійного законодавства.
21.09.2016 року позивачем надана заява про призначення пенсії за віком
відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне
страхування». Попередній розрахунок розміру пенсії за віком станом на 01.09.2016
року наступний. Пенсія за віком обчислена виходячи із загального стажу,
зарахованого по 22.12.1994, що складає 20 років 10 місяців 7 днів, за списком
№2-13 років 4 місяці 9 днів та заробітної плати за період роботи з 01.12.1989 по
30.11.1994.
Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки
одного року 1,35 складає 0,28125 = ( 20 років х 12 місяців ) + 10 місяців = ( 250
місяців: 12:100) х 1,35. Індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 2,48303.
Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати по
народному господарству за 2011 рік складає 4969,04 грн. ( 2001,20 грн. х 2,48303 ).
Розмір пенсії за віком складає 1581,65 грн., з яких:
1397,54 грн. - основний розмір пенсії за віком ( 4969,04 грн. х 0,28125);
184.11грн. - фіксована індексація.
Тож, рішенням комісії по розгляду звернень громадян Дніпродзержинського
об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від
06.10.2016 року № 38 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в призначені
пенсії за віком відповідно до ст. 26, 28 Закону України «Про загальнообов`язкове
державне пенсійне страхування», оскільки розмір пенсії за віком менший ніж
розмір пенсії по інвалідності.
Що стосується обчислення страхового стажу згідно з ч. З ст. 24 Закону
України від 09.07.2003 року № 1058-ІУ «Про загальнообов`язкове державне
пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць
роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному
пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі
загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до
страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць
страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою,
ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового
стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному
правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків
таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була
не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Тому вимоги позивача, щодо округлення періоду стажу більше 15 днів до
повного місяця, є безпідставними.
Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення на його користь
моральної та матеріальної шкоди, вважаємо їх безпідставними.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб (Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від
31.03.95 №4).
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:
1)у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з
каліцтвом чи або іншим ушкодженням здоров`я;
2)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3)у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи
пошкодженням її майна;
4)у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації -
фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України Про
судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з`ясуванню підлягають:
1)наявність такої шкоди,
2)протиправність діяння її заподіювана,
3)наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням
заподіювана,
4)вини останнього в її заподіянні.
Тобто, для (того щоб з`явилась підстава відшкодувати моральну шкоду
необхідна наявність чотирьох юридичних ознак.
Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України.
(ч.І ст.60 Цивільного процесуального кодексу України) кожна сторона повинна
довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення.
Позивач в своєму позові повинен надати: 1) докази спричинення йому
моральної шкоди; 2) які саме моральні страждання він переніс; 3) довести
наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана;
4) вини останнього.
Відповідно до ч.І ст.1167 ЦПК України, моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю.
відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по
відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її
вини.
Обставини, внаслідок яких позивач звернувся із позовом щодо
порушення його прав, не є наслідком дій з боку Кам`янського об`єднаного
управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, тому
вимоги позивача про стягнення з управління моральної чи матеріальної
шкоди, у цій справі необґрунтовані.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.
Таким чином, дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду
України Дніпропетровської області відповідають чинному законодавству, а
вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, перевіривши матеріали справи судом встановлені наступні обставини.
Встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в Кам`янському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області управлінні (колишня назва Дніпродзержинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області) з 10.10.2012 року та отримує пенсію по інвалідності II групи загального захворювання, відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За матеріалами пенсійної справи розмір пенсії по інвалідності обчислений виходячи із загального стажу, зарахованого по 22.12.1994,що складає 20 років10 місяців 7 днів, у тому числі за списком № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів, додаткового стажу інвалідам - 3 роки 22 дні та заробітної плати за періоди роботи3 01.12.1989 року по 30.11.1994 року.
Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки
одного року 1,35 складає 0,32175 = (20 років + 3 роки) х 12 місяців +10 місяців
(286 місяців: 12:100) х 1,35. Індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 2,48303.
Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати по
народному господарству за 2011 рік складає 4969,04 гри. (2001,20 грн.х 2,48303).
Згідно пояснень представника відповідача ,стаж ОСОБА_1 зарахований по наступним документам:
-згідно диплому Дніпропетровського державного університету
серія Г-ІТ № 125331 від 07.03.1979 за період навчання з 01.09.1973 по 24.02.1979 року, що складає 5 років 5 місяців 24 дні ,(а.с.45).
Відповідно до ч.І ст. 16 Закону України від 13.05.1999 року № 651-ХГУ
«Про загальну середню освіту», навчальний рік у загальноосвітніх
навчальних закладах незалежно від підпорядкування, типів і форм власності
розпочинається у День знань - 1 вересня і закінчується не пізніше 1 липня
наступного року.
- згідно військового квитка серії НОМЕР_5 від 01.03.1979 за період проходження військової служби з 14.04.1979 по10.03.1981, що складає 1 рік 10 місяців 27 днів,(а.с.45- зворотня)
- відповідно до трудової книжки серія НОМЕР_6 за періоди роботи з 09.06.1981 по 15.07.1981 на Дніпропетровському заводі шахтної автоматики - 1 місяць 7 днів; з 14.08.1981 по 22.12.1994 на Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Дзержинського по Списку № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів,(а.с.47)
08.11.2016 року позивач ОСОБА_1 надав до управління Дніпродзержинського об`єднаного управління пенсійного фонду довідку військового комісаріату від 07.11.2016 року № 3378 про уточнення періоду проходження військової служби за період з 02.03.1979 по 10.03.1981.Загальний стаж роботи ОСОБА_1 -є 20 років 10 місяців 7 днів, з них за Списком № 2 - ІЗ років 4 місяці 9 днів.(а.с.46)
З врахуванням зазначеного управлінням проведено перерахунок призначеної пенсії відповідно до вимог п. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стаж ОСОБА_1 після проведеного перерахунку становить 20 років 11 місяців 19 днів (у тому числі за списком№ 2 - 13 років 4 місяці 9 днів, додаткового стажу інвалідам - 3 роки 22 дні),з яких: військова служба період з 02.03.1979 по 10.03.1981 - 2 роки 9 днів;навчання за період з 01.09.1973 по 24.02.1979 - 5 років 5 місяців 24 дні; робота з 09.06.1981 по 15.07.1981 на Дніпропетровському заводі шахтної автоматики -1 місяць 7 днів; робота з 14.08.1981 по 22.12.1994 на Дніпровському ордена Леніна металургійному заводі ім. Дзержинського по Списку № 2 - 13 років 4 місяці 9 днів.
09 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою ,в якій просив перевести призначену йому пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. (а.с.41)
Рішенням № 38 від 06.10.2016 року (а.с.44) та Листом Дніпродзержинського об`єднаного Управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 9766/05/40 від 30.09.2016 року та відповідачем було відмовлено у задоволенні вказаної заяви з посиланням на те, що при переведенні та призначенні пенсії позивача за віком її розмір буде меншим, ніж його розмір пенсії по інвалідності. У зв`язку з цим переведення його пенсії з пенсії по інвалідності на пенсію за віком є недоцільним.(а.с.42-43)
Вказана відмова й стала підставою для звернення позивача до суду з вказаним позовом.
Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
За приписами ст..10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Згідно положень ст..40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.
За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.
Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Розмір пенсії ОСОБА_1 станом на час звернення до відповідача з вимогою про переведення на інший вид пенсії, розмір його пенсії становив 1665,90 грн. з яких :
1598,79 грн. - основний розмір пенсії;
90% - відсоток для обчислення пенсії по інвалідності;
1438,91 грн - розмір пенсії по інвалідності (1598,79 грн. х 90%);
42,88 грн. - підвищення по ст.42 з 01.03.2013;
184.12грн. - фіксована індексація.
Пенсія розрахована та виплачується згідно чинного пенсійного законодавства.
При умовному розрахунку пенсії за віком станом на 01.09.2016
року наступний. Пенсія за віком обчислена виходячи із загального стажу,
зарахованого по 22.12.1994, що складає 20 років 10 місяців 7 днів, за списком
№2-13 років 4 місяці 9 днів та заробітної плати за період роботи з 01.12.1989 року по 30.11.1994 року.
Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки
одного року 1,35 складає 0,28125 = ( 20 років х 12 місяців ) + 10 місяців = ( 250
місяців: 12:100) х 1,35. Індивідуальний коефіцієнт заробітку складає 2,48303.
Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати по
народному господарству за 2011 рік складає 4969,04 грн. ( 2001,20 грн. х 2,48303 ).
Розмір пенсії за віком складає 1581,65 грн., з яких:
1397,54 грн. - основний розмір пенсії за віком ( 4969,04 грн. х 0,28125);
184.12грн. - фіксована індексація.
Отже у випадку переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком розмір його пенсії зменшився.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області щодо обчислення періоду страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 неправомірними; захисту набутого позивачем права на призначення пенсії за віком, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у спосіб визнання рішення Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 06 жовтня 2016 року № 38 про відмову в призначенні пенсії за віком, неправомірним; визнання дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо визначення розміру пенсії за віком за період страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року; визнати дії Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо обрання періоду страхового стажу в 60 календарних місяців , заробітні плати(дохід), в яких враховуються для обчислення пенсії, неправомірними; визнання дій відповідача щодо обмеження заробітних плат періодів страхового стажу:
- з 01.04.1992 року по 30.04.1992 року - 0,15590 ,
-з 01.07.1992 року по 31.07.1992 року - 0,28364,
-з 01.12.2992 року по 31.12.1992 року - 0,95133, граничною сумою заробітних плат, з яких справляється страхові внески до соціальних фондів, які враховуються для обчислення пенсії, неправомірними; зобов`язання Кам`янське об`єднане управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при визначенні розміру пенсії застосувати заробітні плати періоду страхового стажу з 01 липня 1973 року по 22 грудня 1994 року в 60 календарних місяців, який обрано позивачем, без обмежень граничною сумою заробітних плат(доходу); зобов`язання Кам`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити пенсію за віком відповідно до частини 2 статті 27 Закону України "про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 19,64,65,66 Закону України "Про пенсійне забезпечення", частини 3 Розділу 11 "прикінцеві положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 22 травня 2003 року № 854-1У , частини 2,4,6,7 "порядку коригування середньомісячного заробітку(доходу) для обчислення пенсій", затвердженого постановою КМУ від 24.07.2003 року № 1151; стягнути з Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України суму у 122 257 грн. 97 коп. на відшкодування шкоди, завданої його протиправними діями, невідкладно, не підлягають задоволенню.
Повний текст викладено 15 вересня 2017 року.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 56,58 Конституції України , Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», ст.ст.8, 9, 12, 159, 160 КАС України, суд

,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Кам`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О. Лобарчук