Справа № 826/5078/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/5078/17 Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В. Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Собківа Я.М. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Миргородської Наталії Григорівна, треті особи: Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва про скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Миргородської Наталії Григорівна, треті особи: Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м. Києва про скасування державної реєстрації.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено шестимісячний строк для звернення з адміністративним позовом до суду та не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб'єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом встановленого законодавством строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому, строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом щодо оскарження рішення дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Разом з тим, виходячи з приписів частини другої та третьої ст. 99 КАС України, початок перебігу строку звернення до адміністративного суду пов'язується з одного боку, з об'єктивним моментом, тобто, порушенням суб'єктивного права, а з другого боку, із суб'єктивним моментом, коли особа, яка звертається до суду, дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Тобто, визначальним для можливості отримання судового захисту суб'єктивного права є з'ясування моменту початку перебігу строку звернення до суду.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому, «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Зі змісту Рішення Європейського суду з прав людини по справі «Іліан проти Туреччини» слідує, що правило встановлення обмежень до суду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

Разом з тим, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто, не залежали від волевиявлення особи, що звернулась із адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 з 1996 року є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1084, виданим Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури 15.11.1996р.

Згідно ст. 46 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», організаційними формами адвокатського самоврядування є, зокрема, Рада адвокатів України. Адвокатське самоврядування здійснюється через діяльність, зокрема, кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури міста Києва.

Адвокатське самоврядування ґрунтується на принципах, зокрема, обов'язковості для виконання адвокатами рішень органів адвокатського самоврядування.

Тобто, позивач, як адвокат повинен слідкувати за інформацією, що надається органом адвокатського самоврядування, в даному випадку, Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури м. Києва. Крім того, така інформація розміщується у вільному та загальнодоступному режимі на офіційному інтернет-сайті вказаного органу.

Як вірно вказано судом першої інстанції, доказами того, що особа знала про порушення своїх прав є, зокрема, умови за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Так, рішенням Ради адвокатів України від 27.06.2013р. ухвалено про перейменування Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури м. Києва та правонаступництво.

27.04.2016р. вчинено відповідну реєстраційну дію щодо внесення змін до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».

На офіційному веб-сайті Ради адвокатів міста Києва та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва ще 23.05.2016р. було розміщено інформацію про перейменування юридичної особи Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури у Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури міста Києва, що підтверджується відповідною роздруківкою з інтернет-сайту.

Доводів або заперечень, які б спростовували вказані обставини представником позивача надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Згідно ч. 1 ст. 10 цього Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Зі змісту ст. 11 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» вбачається, що відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, є відкритими і загальнодоступними, надаються у вигляді, зокрема, безоплатного доступу через портал електронних сервісів.

Таким чином, після офіційного оприлюднення відомостей про перейменування юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, доступ до якого є вільним та загальнодоступним та на офіційному інтернет-сайті Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва, яка є органом самоврядування позивача, як адвоката, будь-яка особа, в тому числі і позивач, мали можливість звернутися до суду за захистом своїх прав в разі їх порушення.

Вказані обставини свідчать про існування умов, за яких позивач мав реальну можливість дізнатися про порушення, на його думку, своїх прав.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивач є обізнаним про діяльність та прийняття рішень, що стосуються Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури та Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва.

В апеляційній скарзі апелянт також посилається на ту обставину, що позивача було обрано Головою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва 08.10.2016р. і саме з цього моменту позивач, як адвокат та член органу адвокатського самоврядування, дізнався про порушення його права.

Разом з тим, апелянт зазначає, що саме після звернення до реєстраторів з документами Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва, йому стало відомо, що така юридична особа вже існує на підставі оскаржуваної реєстраційної дії.

Однак, жодних доказів призначення ОСОБА_5 Головою Кваліфікаційно- дисциплінарної комісії адвокатури м. Києва 08.10.2016 року та його звернень до державних реєстраторів, відмови державних реєстраторів, як передбачено нормами Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» позивачем не надано, а колегією суддів не встановлено.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність підстав для визнання причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду поважними, оскільки позивачем не наведено будь-яких доводів та не надано жодних доказів в обґрунтування поважності причини пропуску строку звернення до суду.

Більш того, позивачем не заявлялося клопотання про поновлення строків для звернення до адміністративного суду.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі не відповідають дійсним обставинам справи, не підтверджуються належними та допустимими доказами, зокрема, апелянт зазначає про звернення до адміністративного суду з позовом у визначені законодавством строки, але одночасно заявляє, що не міг звернутися до адміністративного суду в шестимісячний строк з моменту здійснення оскаржуваної реєстраційної дії, у зв'язку з відсутністю в нього документів, які були підставою для такої реєстраційної дії.

Таким чином, посилання апелянта на поважність пропуску строку встановленого ст. 99 КАС України є безпідставними та необґрунтованими.

Колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Скорочення строків здійснення окремих процесуальних дій не звужує змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (абзац дев'ятий десятий підпункту 6.1 пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки останній не був позбавлений можливості подати обґрунтований позов до суду в межах строків, встановлених чинним законодавством України.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 100 КАС України, позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо залишення позовної заяви без розгляду, на підставі ч. 1 ст. 100 КАС України.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 199, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 серпня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Собків Я.М. Твердохліб В.А.

Повний текст ухвали виготовлено 22.09.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Твердохліб В.А.

Собків Я.М.