Справа № 2-а-1963/10
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2010-03-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-1963/10
Провадження № 2-а-1963/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2010 р. м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., при секретарі Маріновій О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної в м.Харкові ради про визнання дій противоправними та стягнення сум,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що він є інвалідом 3-ї групи, і віднесений до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перебуває на обліку у відповідача та отримує додаткові виплати у вигляді щорічної допомоги на оздоровлення на підставі ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено їй в перерахунку сум зазначених щорічних виплат за 2007-2009 р.р., оскільки, законодавством передбачений більш високий розмір цих виплат, який слід розраховувати із законодавчо встановленого розміру мінімальної заробітної плати на відповідний період. Просить стягнути з відповідача недоотримані суми допомоги на оздоровлення за 2007 р - 2009 р. у розмірі 6086 грн. 32 коп.

Позивач до суду не зявився, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної в м.Харкові ради в судовому засіданні позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких зазначив, що на 2007 та 2008 роки законами України «Про державний бюджет» на відповідні роки (2007, 2008 р.р.) були зупинені компенсаційні виплати, розраховані від мінімальної заробітної плати. Щорічна допомога на оздоровлення у 2007-2008 р.р. виплачувалася позивачу відповідно до Постанови КМУ № 562 від 12.07.2005 р. у розмірі 120 грн., що цілком відповідає законодавству. Вважає, що вимоги позивача є такими, що заявлені після спливу строку звернення до адміністративного суду, передбаченого ст.99 КАС України, в звязку з чим, наполягає на відмові в позові через пропущення встановленого законом строку для звернення до суду.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, є інвалідом 3 групи, що підтверджується наданими копіями посвідчень, довідкою МСЕК та відповідачем не заперечується.

Згідно довідки Харківського обласного центру по нарахуванню і виплаті допомог щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2007 р. позивач отримав в грудні у розмірі 90,0 грн., за 2008 р. - у червні розмірі 90,0 грн., за 2009 р. - у лютому в розмірі 90,0грн.

Відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 р. в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам 1 та 2 групи - 5 мінімальних заробітних плат, інвалідам 3 групи, дітям інвалідам - 4 мінімальні заробітні плати.

Згідно п. ЗО ст. 71 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2007 рік», з метою приведення окремих норм законів у відповідність із цим Законом, дію зазначеної норми зупинено на 2007 рік.

Рішенням Конституційного Суду України № 6-рп/2007 від 09 липня 2007 р. по справі «Про соціальні гарантії громадян» визнано такими, що не відповідають Конституції України положення статті 29, пункту 13 статті 71, пункту ЗО статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч.2 ст. 152 Конституції України положення закону, які визнані неконституційними втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, тобто з 09.07.2007 р. щодо спірних правовідносин.

Згідно п. 28 розділом II ЗУ «Про Державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 р. дія ч.4 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допомог у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена.

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 р. визнано такими, що не відповідають Конституції України положення п. 20 та п.28 розділу II Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік». Також встановлено, що це рішення має преюдиціальне значення для судів

загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Враховуючи положення ч.2 ст. 152 Конституції України вказані норми законів втратили чинність з дня ухвалення рішення Конституційним Судом України, тобто з 22.05.2008 р. щодо спірних правовідносин.

Позивач звернувся 03.12.2009 р. письмово до відповідача з клопотанням про здійснення перерахунку щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2009 р.р., на що відповідач дав письмову відмову (а.с.9, 10-11).

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, відповідач при нарахуванні зазначених виплат керувався Постановою КМ України від 12.07.2005 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Суд вважає, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 р., 2008 р. та 2009 р. відповідно до ч.4 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4 мінімальних заробітних плат, так як відповідачем неправомірно застосовуються положення підзаконних нормативних актів, а саме, вищезазначених постанов Кабінету Міністерства України, якими звужується зміст та розмір соціальних гарантій, встановлених законами України.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до п.6 ч.1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту визначаються виключно законами України.

Відповідно до п.п.2,3 ст. 116 Конституції України Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина, забезпечувати проведення політики, зокрема, у сфері соціального захисту.

Із зазначеного вбачається, що Кабінет Міністрів України не наділений повноваженнями щодо встановлення розмірів соціальних виплат.

Тому суд вважає, що при призначенні позивачу соціальних виплат відповідач повинен керуватись вимогами закону, який регулює спірні правовідносини, а не постановами Кабінету Міністрів України, які повинні передбачати лише порядок обчислення таких виплат, не змінюючи при цьому їх розміру, встановленого законом.

Відповідно до ч.7 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати. Виплата щорічної допомоги на оздоровлення здійснена позивачу у грудні 2007 р., у червні 2008 р,, та у лютому 2009 р.

Статтею 76 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» були встановлені наступні розміри мінімальної заробітної плати на відповідні періоди 2007 року, а саме: 400 гривень - з 01 січня по 31 березня 2007 року; 420 гривень - з 01 квітня по ЗО червня 2007 року; 440 гривень - з 01 липня по 30 вересня 2007 року; 460 гривень - з 01 жовтня 2007 р.

Згідно зі ст.59 ЗУ «Про державний бюджет на 2008 рік» встановлено з 1 січня 2008 р. розмір мінімальної заробітної плати 515 грн. на місяць, з 1 квітня 2008 р. - 525 грн., з 1 жовтня 2008 р. - 545 грн., з 1 грудня 2008 р. - 605 грн.

Згідно зі ст.55 ЗУ «Про державний бюджет на 2009 рік» встановлено з 1 січня 2009 р. розмір мінімальної заробітної плати 605 грн. на місяць, з 1 жовтня 2009 р. - 650 грн., з 1 листопада 2009 р. - 744

грн. на місяць.

Таким чином, суд вважає, що позивачу повинна бути виплачена щорічна допомога на оздоровлення у 2007 р. в сумі 1840 грн. (460x4=1840). Фактично позивачем отримано 90 грн., таким чином, недоплаченою залишається сума у розмірі 1750 грн. (1840-90= 1750).

Щорічна допомога на оздоровлення у 2008 р. повинна була виплачена в сумі 2625 грн., з розрахунку 4 мінімальних заробітних плат (525x4=2100). Фактично виплачено було 90 грн. Тобто, недоплаченою залишається сума у розмірі 2010 грн. (2100-90=2010).

Щорічна допомога на оздоровлення у 2009 р. повинна бути виплачена в сумі 2420 грн. з розрахунку 4 мінімальних заробітних плат (605x4=2420). Фактично позивачем отримано 120 грн. Тобто, недоплаченою залишається сума у розмірі 2330 грн. (2420-90=2330).

Зі змісту вимог законів України про встановлення розмірів мінімальних заробітних плат, законів України про Державний бюджет України, якими визначалися мінімальні розміри заробітних плат, не вбачається будь-яких обмежень щодо можливостей застосування розміру мінімальної заробітної плати з метою реалізації ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до ч.5 ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щорічна допомога на оздоровлення виплачується громадянам за їх місцем проживання органами соціального захисту населення.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем неправомірно відмовлено в задоволенні вимог позивача про перерахунок зазначених соціальних виплат.

Відповідачем ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної в м.Харкові ради заявлене клопотання про застосування строку позовної давності відповідно до ст. 99 КАС України.

Але суд вважає, що для застосування строку, передбаченого ч.2 ст. 99 КАС України, немає підстав, так як відповідно до ч.4 ст. 99 КАС України якщо законом встановлена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то обчислення строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли позивач дізнався про рішення субєкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність субєкта владних повноважень.

Відповідно до ст.70 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» громадяни, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, мають право захищати у відповідних державних, судових органах свої законні інтереси.

Позивач скористався таким правом і звернувся до відповідача з вимогою перерахувати допомогу у грудні 2009 р., і після отримання відмови 18.12.2009 р. звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до суду.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, так як позивач просить стягнути з відповідача недораховані суми, але такі виплати не були йому нараховані, а суд не може перебирати на себе функцію здійснення перерахунку та нарахування соціальних виплат замість органу, якому надані такі повноваження.

Між тим, виходячи зі змісту позову та для повного захисту прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд вважає необхідним, на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та поновити права позивача, шляхом зобовязання відповідача до здійснення перерахунку нарахованих сум та їх виплати, замість стягнення невиплачених сум з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 8-14, 71, 94, 99, 100, 159, 160-164, 167, 185, 186 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської в м.Харкові ради здійснити ОСОБА_1 за 2007, 2008, 2009 роки перерахунок розміру щорічної допомоги на оздоровлення відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі 4 мінімальних заробітних плат та здійснити виплату недоплачених сум.

В задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м.Харкова шляхом подачі заяви про апеляційне оскарження в десятиденний строк з дня її оголошення та поданням після цього протягом двадцяти днів апеляційної скарги, з одночасної подачею її копії до суду апеляційної інстанції, або без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя -