Справа № 127/2606/17
Суддя: Король О. П.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/2606/17
Провадження № 2-а/127/268/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.,

секретаря Бондарчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області та Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області за участю третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження.

Адміністративний позов мотивований тим, що 15 березня 2016 року позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано дії Виконавчого комітету Вінницької міської ради в наданні ОСОБА_1 недостовірної та неповної відповіді на запити про доступ до публічної інформації від 03 листопада 2015 року. Зобов'язано Виконавчий комітет Вінницької міської ради надати ОСОБА_1 достовірну та повну інформацію про наявність вільних земельних ділянок державної та комунальної форми власності (землі запасу, резервного фонду) по місту Вінниця з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у відповідності до норм безоплатної передачі земельних ділянок громадянам у відповідності до вимог ст. 121 Земельного кодексу України та надати належним чином завірені графічні матеріали (в тому числі викопіювання з публічної кадастрової карти, та будь-які інші картографічні матеріали) вільних земель із вказаним цільовим призначенням, в тому числі із земель запасу, резервного фонду, які необхідні для дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність громадянами у відповідності до норм ст.ст. 118. 122 ЗК України у строки, встановлені законом. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 червня 2016 року постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2016 року скасовано в частині надання належним чином завірених графічних матеріалів (в тому числі викопіювання з публічної кадастрової карти та будь-які інші картографічні матеріали) вільних земель із вказаним цільовим призначенням, в тому числі із земель запасу, резервного фонду, які необхідні для дотримання порядку отримання земельної ділянки у власність громадянами у відповідності до норм ст.ст. 118.122 ЗК України у строки встановлені законом. В іншій частині постанову суду першої інстанції залишено без змін. За заявою ОСОБА_1 було відкрите виконавче провадження. 31 січня 2017 року головним державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Однак, із доводами головного державного виконавця щодо неможливості виконати судове рішення позивач не погоджується, а також не погоджуються із висновками щодо вжиття всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання на всій території України, тому винесена постанова про закінчення виконавчого провадження не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, є передчасною та підтверджує бездіяльність головного державного виконавця щодо невиконання рішення суду.

З огляду на зазначене, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. щодо неналежного виконання постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 15 березня 2016 року, скасувати постанову старшого державного виконавця Сінгаєвської О.М. про закінчення виконавчого провадження від 31 січня 2017 року.

У судовому засіданні представник позивача вимоги адміністративного позову підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідачів Сігнаєвська О.М. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Виконавчого комітету Вінницької міської ради у судовому засіданні заперечував щодо задоволення адміністративного позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Обов'язки і права державних виконавців визначені статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Послідовність дій державного виконавця після вчинення яких виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав, також визначено положеннями Закону України «Про виконавче провадження».

До таких дій, зокрема, відносяться:

1) накладення на боржника штрафу та перевірка стану виконання рішення (у разі невиконання вимог державного виконавця без поважних причин);

2) накладення штрафу в подвійному розмірі (у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин);

3) звернення до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження" після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до зазначених норм, державний виконавець зобов'язаний вчинити всі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у зв'язку з чим, наділений повноваженнями щодо накладення штрафів на боржника, повідомлення правоохоронних органів для притягнення боржника до відповідальності, на підставі чого, виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Судом встановлено, що головним державним виконавцем Сінгаєвською О.М. постановою від 08.12.2016 року накладено штраф на боржника розмірі 5 100грн. за невиконання рішення суду, постановою від 23.12.2016 року накладено штраф на боржника в подвійному розмірі в сумі 10 200 грн. та 26.12.2016 року направлено до Головного управління національної поліції у Вінницькій області повідомлення про кримінальне правопорушення щодо боржника.

Беручи до уваги зазначені обставини, суд приходить до переконання, що постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О.М. від 31.01.2017 року ВП № 52244226 про закінчення виконавчого провадження винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень та у спосіб, встановлений вказаним законом, а тому підстави для її скасування відсутні.

Також з наявних в матеріалах справи доказів суд не вбачає бездіяльність головного державного виконавця, оскільки нею вжито всіх заходів примусового виконання рішення суду, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також частиною 1статті 71 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до частини 1 статті 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відтак, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є не обґрунтованими та безпідставними, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 11, 71, 86, 94, 159, 163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя