Справа № 306/245/17
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/5431/17
Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Гінди О.М.
суддів: Качмара В.Я., Гудима Л.Я.
за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

09.02.2017 ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі у якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком та зобов`язати його призначити, нарахувати та виплачувати йому таку пенсію на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.11.2016.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22.12.2016 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, у зв`язку з досягненням пенсійного віку і наявного страхового стажу. Однак, відповідач протиправно йому відмовив у призначенні такої, оскільки він має необхідний трудовий стаж і у відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення пенсії за віком.
Постановою Свалявського районного суду Закарпатської області від 30.03.2017 позов задоволено повністю.
Із цією постановою не погодився відповідач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги апелянт посилається на те, що ОСОБА_1 було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки відсутні підтверджуючі документи його роботи в Чеченській республіці м. Грозного, тому не має права на призначення пенсії по віку.
Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.
Представник відповідача у судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. У відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України апеляційний розгляд справи проведено у відсутності відповідача.
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, перевірив матеріали справи, обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може.
Як вбачається з матеріалів справи, 22.12.2016 позивач звернувся до відповідача щодо питання призначення пенсії за віком, проте в призначенні такої йому відмовлено оскільки, страховий стаж роботи становить 10 років 06 місяців 08 днів, що не дає права на призначення пенсії.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов належить задовольнити, оскільки позивач має право на отримання пенсії за віком, так як досяг 60-річного віку та має необхідний страховий стаж роботи, що підтверджується трудовою книжкою ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 24.07.1972, копія якої міститься в матеріалах справи. При цьому, забезпечення зберігання первинних документів не входить в обов`язок позивача, а виправлення, неточності у датах наказів про звільнення чи прийняття на роботу, внесених у трудову книжку проведені не позивачем і не можуть впливати на порушення його права щодо призначення пенсії по віку.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Як вбачається з паспортних даних ОСОБА_1 позивачу 31.10.2016 виповнилось 60 років (а. с. 6).
22.12.2016 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Свалявському районі з заявою про призначення пенсії по віку відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю 15 років страхового стажу.
Згідно ч. 1 ст. 44 Закону № 1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 року № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
У відповідності до п. 3 вказаного Порядку, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що спірний стаж роботи позивача підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.07.1972, а саме:
- з 01.09.1970 по 24.07.1972 навчання в ПТУ № 10 (атестат № 6207);
- 25.07.1972 по 12.06.1973 праця на Грозненському заводі залізобетонних конструкцій м. Грозного бетонником 2 розряду;
- з 16.07.1973 по 16.11.1973 праця в Октябрському управлінні бурових робіт об`єднання «Грознефть»;
- з 01.09.1973 по 20.07.1975 навчання у Грозненському професійно-технічному училищі 9атестат № 6403);
- з 17.03.1973 по 10.09.1975 праця у Головному управлінні геодезії і картографії при СССР робітником 3 розряду;
- з 12.09.1975 по 10.11.1975 тимчасова робота в топопартії робітником 2 розряду;
- з 15.11.1975 по 24.02.1977 проходив військову службу в Радянській Армії;
- з 01.04.1977 по 26.05.1978 праця у Грозненській геодезичній конторі на посаді техніка-топографа;
- з 30.05.1978 по 07.02.1979 праця в Октябрському управлінні бурових робіт об`єднання «Грознефть» на посаді комантажника 3 розряду.
Отже, з записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.07.1972 вбачається наявність необхідного страхового стажу для призначення пенсії ОСОБА_1 .
Крім того, на підтвердження деяких записів у трудовій книжці, позивачем подано атестат № 6403, виданий Державним комітетом Ради Міністрів РСФСР по професійно-технічному навчанню, про навчання в ПТУ м. Грозного у період з 01.09.1973 по 0.07.1975 та довідку від 11.07.2016 № 1359, виданою Свалявським районним військовим комісаріатом про проходження військової строкової служби в період з 15.11.1975 по 24.02.1977.
Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Пенсійного фонду України в Свалявському районі Закарпатської області 12.07.2016, 20.07.2016 направлялись запити до Головного відділення Пенсійного фонду РФ по Чеченській Республіці для витребовування підтверджуючих довідок про періоди роботи ОСОБА_1 з 1972 по 1978 в м. Грозному та період навчання у технічному училищі № 4 м. Грозного Чечено Інгушської АССР.
Однак, згідно відповідей Головного відділення Пенсійного фонду РФ по Чеченській Республіці від 12.08.2016, 25.08.2016 неможливо надати вищезазначені документи та підтвердити стаж роботи і заробітну плату ОСОБА_1 , у зв`язку з воєнними діями на території Чеченської республіки в період з 1994 року по 1996 рік, з 1999 року по 2000 рік.
Враховуючи те, що воєнні дії на території Чеченської республіки в період з 1994 року по 1996 рік, з 1999 року по 2000 рік є загальновідомим фактом, а тому у відповідності до ч. 2 ст. 72 КАС України доказуванню не підлягає.
Той факт, що відповідач не зміг отримати підтвердження страхового стажу на території Чеченської республіки в період з 1972 по 1979 рік, за обставин знищення документів внаслідок військових дій, не може бути підставою для відмови у призначенні такої пенсії оскільки, трудовий стаж підтверджується записами трудової книжки, що є основним документом відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином, оскільки записами у трудовій книжці підтверджуються періоди роботи позивача, відповідач безпідставно відмовив позивачу в зарахуванні спірних періодів до страхового стажу та у призначенні пенсії на підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст .23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення суд апеляційної інстанції не вбачає.
Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

апеляційну скаргу Мукачівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Закарпатської області залишити без задоволення, а постанову Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 березня 2017 року у справі № 306/245/17 без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.
На ухвалу протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
Л. Я. Гудим

Ухвала в повному обсязі складена та підписана 22.09.2017.