Справа № 755/15698/16-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 вересня 2017 року м. Київ К/800/27371/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Калашнікова О.В., перевіривши касаційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі №755/15698/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року, позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо утримання з пенсії ОСОБА_1 коштів на підставі розпорядження управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва №1226 від 23 жовтня 2013 року та відмови повернути ОСОБА_1 незаконно стягнуті (на підставі розпорядження №1226 від 23 жовтня 2013 року) кошти та ненарахування і невиплату позивачу пенсії, що призначена за віком, як науковому працівнику відповідно до Закону України «Про науково-технічну діяльність» починаючи з 01 січня 2011 року.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві припинити стягнення з пенсії ОСОБА_1 коштів в розмірі 45485, 45 грн., виплачених за період з 06 вересня 2010 року по 30 вересня 2013 року, у розмірі 20% від пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості відповідно до ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування«, на підставі розпорядження управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва від 23 жовтня 2013 року №1226.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повернути ОСОБА_1 безпідставно нараховані до стягнення з пенсії кошти в розмірі 45485,45 грн., виплачені за період з 06 вересня 2010 року по 30 вересня 2013 року на підставі розпорядження управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва від 23 жовтня 2013 року №1226 в межах суми, яка стягнута за цей період.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1, що призначена за віком, як науковому працівнику, відповідно до Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» починаючи з 01 січня 2011 року, зобов'язавши виплатити позивачу донараховані кошти з урахуванням виплачених сум пенсії.

У касаційній скарзі скаржник ставить питання про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 серпня 2017 року касаційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У встановлений строк скаржником усунуто зазначені в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09 серпня 2017 року недоліки.

Разом з тим, у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з такого.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 06 вересня 2010 року перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком як науковий працівник.

На підставі розпорядження УПФУ у Дніпровському районі міста Києва №1010 від 31 липня 2013 року позивача переведено з 06 вересня 2010 року на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з тим, що на момент призначення наукової пенсії Позивач продовжувала працювати за сумісництвом в Інституті колоїдної хімії та хімії води ім. А.В.Думанського НАН України.

Відповідно до розпорядження управління Пенсійного фонду України у Дніпровському районі міста Києва №1226 від 23 жовтня 2013 року комісія при управлінні розглянула повідомлення Київського ВЦ від 21 жовтня 2013 року №1528 про виникнення переплати пенсії по пенсійній справі 882248 ОСОБА_1 в період з 06 вересня 2010 року по 30 вересня 2013 року в розмірі 45485, 45 грн. Переплата пенсії виникла в зв'язку з працевлаштуванням. Комісія вирішила утримувати переплату у розмірі 20% від пенсії щомісячно до повного погашення заборгованості відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 оскаржила його до суду.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року у справі №755/29759/13-а позов задоволено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року у справі №755/29759/13-а скасовано та прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 квітня 2014 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 15 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 серпня 2015 року у справі №755/29759/13-а, яка набрала законної сили згідно з ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 01 жовтня 2015 року, адміністративний позов задоволено частково: визнано дії УПФУ у Дніпровському районі міста Києва неправомірними щодо утримання переплати пенсії за період з 01 січня 2011 року по 30 вересня 2013 року у розмірі 20% від щомісячної пенсії позивача на підставі розпорядження №1226 від 23 жовтня 2013 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Однак, на момент звернення позивача до суду з даним позовом пенсійним органом продовжується утримання переплати у розмірі 45485, 45 грн. з пенсії позивача, яка виникла на підставі розпорядження №1226 від 23 жовтня 13 року.

Згідно із ч. 1 ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Аналогічні положення закріплені у ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до змісту якої суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, визначений Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року №6-4.

Згідно з пунктом 3 вказаного Порядку суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії.

Отже, відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе лише за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Тобто, законодавець визначає тільки ці дві підстави стягнення з особи, яка отримує пенсію, суми пенсій, виплачених надміру.

Задовольняючи позов, суди виходили з того, що будь-які докази зловживання з боку позивача або подання нею недостовірних відсутні, а надані відповідачем запрошення позивача до пенсійного органу для з'ясування обставин нарахування заробітної плати не свідчать про зловживання з боку позивача та/або подання нею недостовірних даних.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено судами при розгляді справи №755/29759/13-а, ОСОБА_1 на час призначення їй пенсії 06 вересня 2010 року відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність» досягла пенсійного віку. В період після звільнення ОСОБА_1 з основної роботи 01 вересня 2010 року до влаштування за контрактом 01 січня 2011 року в трудовій книжці відсутні відомості про працевлаштування позивача за іншим основним місцем роботи, у зв'язку з чим доводи пенсійного органу про працевлаштування Позивача у цей період за сумісництвом є необґрунтованими.

Крім того, вказані відповідачем у запереченнях періоди роботи Позивача, за які виникла переплата та періоди роботи Позивача, вказані у довідках, контрактах інституту; та період, визначений як час переплати, - різні. Позивач звільнена з інституту 16 січня 2012 року, в той час, як переплата нарахована по 30 вересня 2013 року. Зазначене свідчить про невідповідність визначеної пенсійним органом суми переплати. Крім цього, саме розпорядження №1226 від 23 жовтня 2013 року оформлено неналежним чином - не містить підпису голови комісії та одного з членів комісії, які вписані в дане розпорядження.

Також судами обґрунтовано не взято до уваги доводи апелянта про те, що сума переплати стягується на підставі іншого рішення пенсійного органу від 21 листопада 2016 року №606, яким підтверджено суму переплати у розмірі 45485, 45 грн. за період з 06 вересня 2010 року по 30 вересня 2013 року, оскільки вказане рішення було прийнято відповідачем вже після пред'явлення позову у даній справі, тобто такого рішення не існувало на час виникнення спірних правовідносин. Однак, спірні правовідносини з утримання переплати пенсії виникли та продовжують існувати у зв'язку із розпорядження відповідача №1226 від 23 жовтня 2013 року, протиправність якого встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили у справі №755/29759/13-а.

Відповідно до пункту 5 частини 5 статті 214 КАС України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та-або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, зазначена касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 211, 213, п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2017 року у справі №755/15698/16-а за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та в порядку, встановленими статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Калашнікова