Справа № 803/1078/17
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуСправа № 803/1078/17

Волинський окружний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

суддів Валюха В.М., Ковальчука В.Д.,

при секретарі судового засідання Хомяк М.І.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Смоляр Є.І.

представника відповідача Смілки В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Міністерства оборони України якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: визнати протиправними дії щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності; скасувати п.6 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно протоколу №78 від 21 липня 2017; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у період з 01 серпня 1972 року по 25 жовтня 1991 року проходив військову службу у Збройних Силах та приймав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку з 24 вересня 1983 року по 11 жовтня 1985 року у Демократичній республіці Афганістан.

Відповідно до довідки Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА №138158 від 05 травня 2015 року ОСОБА_1 первинно та довічно визнано інвалідом ІІІ групи у зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1332 від 10 квітня 2015 року підтверджено, що його захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

На підставі положень статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", позивач через Володимир-Волинський об`єднаний районний військовий комісаріат подав заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язком військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Вказані документи через ІНФОРМАЦІЯ_1 були направлені для розгляду до Міністерства оборони України, однак заява не була розглянута в установленому порядку і повернута на доопрацювання.

Наведені обставини були предметом оскарження у суді. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 року, визнано протиправними дії Міністерства оборони України щодо повернення на доопрацювання документів ОСОБА_1 на призначення одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язком військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності. Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язком військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

27 червня 2017 року з урахуванням вказаних вище рішень суду позивач повторно звернувся із заявою через Володимир-Волинський об`єднаний районний військовий комісаріат до Волинського обласного військового комісаріату, додавши усі необхідні документи, в тому числі і ті, які свідчать про причини та обставини поранення. Вказані документи разом із заявою були скеровані Волинським обласним військовим комісаріатом на адресу відповідача для прийняття відповідного рішення для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Листом від 03 серпня 2017 року №2437 Володимир-Волинський об`єднаний районний військовий комісаріат повідомив його, що комісією Міноборони йому відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язано з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку №975.

Позивач вважає таке рішення відповідача протиправним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи з тих підстав, що подані ним документи є достатніми для призначення одноразової допомоги. Зокрема, з архівних довідок Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 01.12.2016 року № 6/3/0/519/1 та №6/3/0/519/2, довідки № 1581 командира військової частини, копії виписного епікрізу, які також були додані до заяви і розглядались відповідачем, слідує, що поранення у 1984 році та травму 1985 році він отримав під час бойової операції та при підриві БТР на території ДРА та був вірним військовій присязі.

Вважає, що вказані документи містять в собі конкретні факти про причини та обставини отриманих ним поранень та травм.

Просить позовні вимоги задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в адміністративному позові та, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та скасувати п.6 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно протоколу №78 від 21 липня 2017; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язком військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності

Представник Міністерства оборони України у письмових запереченнях від 20 вересня 2017 року (а.с.53-56) та в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що обов`язковим документом для розгляду питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності, відповідно до п.11 постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року є копія документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми та каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язано з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, яка позивачем не була надана.

Посилання позивача на висновок спеціаліста бюро судово-медичної експертизи як і на архівні довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації є безпідставними, оскільки вони у своєму висновку не підтверджують причини та обставини поранення.

Єдиним документом, який може підтвердити ту обставину, що поранення позивача не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження є довідка видана командиром військової частини, де позивач проходив військову службу. Даний документ має встановлену форму, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України».

Крім того, зазначає, що ОСОБА_1 проходив військову службу не в Збройних силах України, а в Радянській армії колишнього СРСР, а тому на нього не поширюються соціальні гарантії встановлені статтею 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З наведених мотивів просить суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При вирішенні спору судом, рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу, прийняте відповідачем як суб`єктом владних повноважень, перевірявсь на відповідність вимогам частини третьої статті 2 КАС України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01 серпня 1972 року по 25 жовтня 1991 року проходив військову службу у Радянській армії СРСР та приймав участь у виконанні інтернаціонального обов`язку з 24 вересня 1983 року по 11 жовтня 1985 року у Демократичній республіці Афганістан, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій (а.с.8), військовим квитком (а.с.13-14) та довідкою Володимир-Волинського ОРВК від 22 січня 2016 року №18/1 (а.с.15).

Відповідно до довідки Волинської обласної медико-соціальної експертної комісії серія 12ААА №138158 від 05 травня 2015 року ОСОБА_1 первинно та довічно визнано інвалідом ІІІ групи у зв`язку з пораненням, пов`язаним з виконання обов`язків військової служби (а.с.16)

Також витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1332 від 10 квітня 2015 року підтверджено, що його захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с.18).

На підставі положень статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", 27 червня 2017 року позивач вдруге через Володимир-Волинський об`єднаний районний військовий комісаріат подав заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язком військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності (а.с.9).

До заяви були додані:

1) копія паспорту (а.с.32-33);

2) копія довідки про присвоєння ідентифікаційного коду (а.с.33);

3) копія військового квитка (а.с.13);

4) витяг з послужного списку (а.с.31);

5) довідка про проходження військової служби (а.с.15);

6) копія висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи (а.с.17);

7) копія витягу із протоколу ВЛК (а.с.18);

8) копія виписного епікризу (а.с.19);

9) копія довідки про травму з військової частини (а.с.20);

10) довідка до акту огляду МСЕК (а.с.16);

11) копії посвідчення учасника бойових дій та інваліда війни (а.с.7, 8);

12) копії довідок з Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації (а.с.21-22);

13) копія рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року (а.с.23-26);

14) копія рішення Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 року (а.с.27-29).

Вказані документи через ІНФОРМАЦІЯ_1 були направлені для розгляду до Міністерства оборони України, що підтверджується супровідним листом від 29.06.2017 року № 2098 (а.с.10).

З витягу протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21 липня 2017 року №77 слідує, що розглянувши подані документи комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги майору в запасі ОСОБА_1 , документи якого надійшли відповідно до постанови Волинського окружного адміністративного суду від 23.11.2016 року та ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2017 року, якого 27.06.1991 року звільнено з військової служби та 05.05.2015 року під час первинного огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язком військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, оскільки, заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (а.с.12).

Листом від 03 серпня 2017 року №2437 Володимир-Волинський об`єднаний районний військовий комісаріат повідомив позивача, що комісією Міноборони йому відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки ним не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язано з вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, як це передбачено пунктом 11 Порядку №975 (а.с.11).

Надаючи оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли стосовно призначення та виплати колишньому військовослужбовцю одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а тому врегульовані Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон) та постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" (далі Порядок №975).

Відповідно до статті 41 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 року №2011-XII (далі Закон №2011-XII).

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Підпунктом 4 пункту 2 статті 16 Закону передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Таким чином, право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Аналогічний правовий висновок у спорі цієї ж категорії був висловлений Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року справа №21-446а14 та від 21 квітня 2015 року справа №21-135а15, який в силу статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Суд вважає помилковими доводи представника Міністерства оборони України, що позивач не є діючим військовослужбовцем, військовозобов`язаним або резервістом, оскільки дія підпункту 4 пункту 2 статті 16 Закону поширюється і на осіб, які звільненні з військової служби, тобто і на ОСОБА_1 .

Підпунктом б пункту 1 статті 16-2 Закону визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до частини шостої статті 16-3 Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

А як передбачено у частині дев`ятій цієї ж статті, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищенаведених норм Закону, постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

При цьому, у пункті 2 вищевказаної постанови установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги:

допомога, що була призначена, виплачується відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. N 499 (Офіційний вісник України, 2008 р., N 39, ст. 1298), Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, що сталися у 2006 році, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2007 р. N 284 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 14, ст. 532), і Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності співробітників кадрового складу розвідувальних органів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2007 р. N 1331 (Офіційний вісник України, 2007 р., N 89, ст. 3255);

допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Враховуючи той факт, що інвалідність позивачу встановлена у 2015 році, тобто вже після прийняття Порядку №975, розгляд питання про призначення одноразової допомоги повинен здійснюватися саме згідно Порядку №975.

Згідно з пунктом 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: 1) військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Пунктом 11 Порядку №975 передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до заяви, поданої 27.06.2017 року на розгляд комісії Міністерства оборони України про призначення та виплату одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення подав повний пакет документів передбачений Пунктом 11 Порядку №975.

Зокрема, з архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 01.12.2016 року № 6/3/0/519/1, яка була додана до заяви і розглядалась відповідачем слідує, що травма (вогнестрільне сліпе кульове поранення м`яких тканин ребра) отримана ОСОБА_1 при виконанні військового обов`язку; причини та обставини поранення поранення отримав 25.01.1984 року о 18:30 на території Демократичної республіки Афганістан під час військової операції (а.с.21). З виписного епікрізу також слідує, що вогнестрільне сліпе кульове поранення м`яких тканин ребра капітан ОСОБА_1 отримав та території РДА при виконанні бойового завдання (а.с.19).

З архівної довідки Центрального архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 01.12.2016 року №6/3/0/519/2, яка була додана до заяви і розглядалась відповідачем слідує, що причини та обставини поранення поранення отримав 08.08.1985 року о 12:00 на території Демократичній республіці Афганістан при підриві БТР №321 (а.с.22).

Крім того, з довідки №1581 виданої командиром військової частини пп НОМЕР_1 , у якій проходив військову службу позивач, вбачається, що капітан в/ч пп НОМЕР_1 ОСОБА_1 , виконуючи бойове завдання, вірний військовій присязі, 08.09.1985 року отримав легку травму МВТ (закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку середньої тяжкості. ОСОБА_1 має право на одноразову допомогу і пільги (а.с.20).

Таким чином, з вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_1 на розгляд комісії Міністерства оборони України надано всі підтверджуючі документи, які свідчать про причини та обставини його поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що вони не пов`язані із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, а були отримані позивачем при виконанні військового обов`язку з дотриманням військової присяги.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, відповідач діяв всупереч вимогам чинного законодавства України, необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), упереджено, недобросовісно та нерозсудливо.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю шляхом: визнання протиправними дій Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та скасування п.6 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно протоколу №78 від 21 липня 2017 та зобов`язання Міністерства оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Суд не бере до уваги твердження представника відповідача про те, що єдиним документом, який може підтвердити ту обставину, що поранення позивача не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження є довідка видана командиром військової частини, де позивач проходив військову службу, яка затверджена наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 року «Про затвердження Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України», оскільки вказане Положення затверджене відповідно до частини 10 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи. Тобто, Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України (додатком 5 до якого є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) регулює зовсім інше коло суспільно-правових відносин.

Також не беруться до уваги доводи представника Міністерства оборони України, що позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги оскільки проходив військову службу у Збройних силах СРСР, оскільки, підставою для відмови у призначенні одноразової грошової допомоги Міністерством оборони України, була саме відсутність документу, що свідчить про причини та обставини поранення, який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.

Згідно із частиною першою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності рішення про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, а тому позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтями 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності та скасувати п.6 рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум згідно протоколу №78 від 21 липня 2017.

Зобов`язати Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги внаслідок первинного встановлення йому ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язку військової служби, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Т.М. Димарчук

Судді В.М. Валюх

В.Д. Ковальчук

Повний текст постанови виготовлений 22.09.2017 року