Справа № 463/3059/17
Суддя: Лакомська Ж. І.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року м. Львів 463/3059/17

2-а/463/199/17

Личаківський районний суд м. Львова

в складі

головуючого судді - Лакомської Ж.І.

з участю секретаря - Скочко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Львова Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції в м.Львові Департаменту патрульної поліції Мельничук Миколи Володимировича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення суд,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідачів Управління патрульної поліції м.Львова Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції в м.Львові Департаменту патрульної поліції Мельничук М.В.,просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в неавтоматичному режимі серії БР №420197 від 10.06.2017 року.

Позов мотивує тим,що постановою інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції в м.Львові Департаменту патрульної поліції Мельничук М.В. від 10 червня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в неавтоматичному режимі, серії БР №420197 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно даної постанови він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с.В»язова Жовківського району Львівської області при здійсненні обгону перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України. З вказаною постановою не погоджується, вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки, він керуючи на відповідній ділянці дороги Ковель-Жовква при здійсненні обгону не перетинав вузьку суцільну лінію, а розпочав та закінчив обгін на дозволеній ділянці дороги до початку вузької суцільної лінії дорожньої розмітки. Вказує,що інспектором патрульної поліції не представлено жодних доказів наявності його протиправного діяння, а оскаржувана постанова винесена інспектором лише на його припущеннях, тому просить позов задоволити.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання подав заяву про проведення розгляду справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції м.Львова Департаменту патрульної поліції, інспектор взводу ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції в м.Львові Департаменту патрульної поліції Мельничук М.В. в судове засідання не з»явились, з невідомих суду причин, про день та час судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, суд вважає за можливе провести розгляд справи в їх відсутності.

З'ясувавши дійсні обставини справи та давши правову оцінку представленим доказам у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів:

В судовому засіданні встановлено,що постановою інспектора взводу ОДДЗ батальйону №2 Управління патрульної поліції в м.Львові Департаменту патрульної поліції Мельничук М.В. від 10 червня 2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в неавтоматичному режимі, серії БР №420197 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Згідно даної постанови він, керуючи автомобілем НОМЕР_1 в с.В»язова Жовківського району Львівської області при здійсненні обгону перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України (а.с.4).

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ст.251 КпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об'єкт та об'єктивну сторону правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, що на думку особи, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення полягало у порушення п.8.5.1 Правил дорожнього руху України.

При цьому, доведеність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушенню підлягає доказуванню шляхом збирання та перевірки доказів, передбачених ст.251 КпАП України. Зокрема такими являються будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Крім цього, у відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, в ході судового розгляду відповідачем жодними належними та допустимим доказами не доведено перед судом факту вчинення позивачем зазначеного у оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення у виді порушення п.15.9 Правил Дорожнього Руху України.

А відтак, оскільки позивач категорично заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КпАП України, а відповідач належними та допустимими доказами факту правомірності своєї постанови через доведеність вини позивача у цьому адміністративному правопорушенні не довів, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2,9,94,160-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов задоволити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 10.06.2017 року серії БР №420197 про накладення ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КпАП України.

На постанову суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного адміністративного суду з дотриманням порядку та строків, що передбачені ст.ст. 185 - 187 КАС України.

Суддя: Лакомська Ж. І.