Справа № 808/1120/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2017 р. м. Київ К/800/10340/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

судді: Горбатюка С.А.,

Мороз Л.Л.,

секретар судового засідання Ловецка Т.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року

у справі № 808/1120/15

за позовом ОСОБА_2

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука Ігоря Григоровича,

третя особа: Публічне акціонерне товариство «Діамантбанк»,

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука І.Г. (далі - Уповноважена особа), третя особа: ПАТ «Діамантбанк», в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 02 червня 2015 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у АТ «КБ «Експобанк» Волощука І.Г. № 151 від 19 січня 2015 року про визнання договору від 10 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» та фізичною особою ОСОБА_2 за № 10/09-14в про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 1009/14-2-1 від 10 вересня 2014 року, укладеного між Первісним кредитором та ПАТ «Діамантбанк», нікчемним.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нове рішення у справі - про відмову у позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення цього суду скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що згідно з практикою Вищого господарського суду України заборона використання прямих кореспондентських рахунків не є підставою для визнання правочинів недійсними або нікчемними. Водночас, висновки суду апеляційної інстанції щодо нікчемності договору № 10/09-14в про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 1009/14-2-1 від 10 вересня 2014 року через нікчемність основного кредитного договору № 1009/14-2 та інших договорів забезпечення зобов'язань за ним спростовано постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року у справі № 910/11143/15 та відповідними висновками у цьому рішенні.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Уповноважена особа просила залишити таку без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

У судовому засіданні позивач, його представник підтримали касаційну скаргу, просили суд задовольнити її з підстав, викладених в ній.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, але при цьому може встановлювати порушення норм матеріального чи процесуального права, на які не було посилання в касаційній скарзі.

Судами встановлено, що 10 вересня 2014 року між ПАТ «Діамантбанк», як кредитодавцем та ПАТ «КБ «Експобанк», як позичальником, укладено кредитний договір № 1009/14-2, де встановлені терміни, що застосовуються в договорі, та вказано кореспондентський рахунок № 4, відкритий позичальнику у кредитодавця відповідно до Договору про встановлення кореспондентських відносин № 05-1 2013/980 від 21 серпня 2013 року, а також зазначено, що кредитодавець надає позичальнику міжбанківський кредит в національній валюті в сумі 48324632,67 грн., а позичальник зобов'язався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути кредит в повному обсязі в порядку та терміни, встановлені Договором, до 10 жовтня 2014 року. Зокрема, п. 2.4. передбачено, що Кредит надається Кредитодавцем Позичальнику шляхом перерахування коштів на кореспондентський рахунок позичальника (№ 4).

Згідно з випискою з кореспондентського рахунку № 4 АТ «КБ «Експобанк», грошові кошти на виконання кредитного договору № 1009/14-2 від 10 вересня 2014 року на вказаний рахунок від ПАТ «Діамантбанк» не надходили.

У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1009/14-2 від 10 вересня 2014 року укладено ряд наступних договорів:

Договір застави майнових прав № 1009/14-2-1 від 10 вересня 2014 року, укладений між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк», предметом чого є право вимоги, що належить ПАТ «КБ «Експобанк» відповідно договору № 16/13 від 02 серпня 2013 року про надання невідновлювальної кредитної лінії, від ТОВ «Терра Фуд», повернення отриманих коштів в сумі 73141935,20 грн. в рамках не відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 75000000,00 грн. в термін до 29 квітня 2015 року. Узгоджена вартість предмету застави становить 40000000 грн.

Відповідно до п. 4.7 Договору застави № 1009/14-2-1 у випадку задоволення вимог Заставодержателя за Кредитним договором № 1009/14-2 за рахунок майнових прав у їх повному обсязі, Заставодержатель повертає Заставодавцю суму коштів, що перевищує 40000000,00 грн. за виключенням нарахованих та сплачених відсотків.

Договір застави майнових прав № 1009/14-2-2 від 10 вересня 2014 року, укладений між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк», предметом чого є право вимоги, що належить ПАТ «КБ «Експобанк» відповідно договору кредитної лінії № 54/07 з використанням мультивалютних рахунків від 10 серпня 2007 року, від ТОВ «Трудар ЛПБ і К;», повернення отриманих коштів в сумі 28600000 грн. в рамках відкритої кредитної лінії з лімітом кредитування у розмірі 28600000,00 грн. в термін, в порядку та на умовах визначених Договором. Узгоджена вартість предмету застави становить 8360000 грн.

На підставі протокольного рішення засідання правління ПАТ «КБ «Експобанк» 10 вересня 2014 року між ПАТ «КБ «Експобанк» (Первісний кредитор) та фізичною особою ОСОБА_2 (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги № 10/09-14в (далі - Договір відступлення № 10/09-14в), відповідно до умов якого Первісний кредитор відступає Новому кредитору своє право вимоги за Договором застави № 1009/14-2-1.

Відповідно до п. 1.2 Договору відступлення № 10/09-14в право вимоги відступається в обсязі, зазначеному п. 4.7 Договору застави № 1009/14-2-1 в частині, що складає у процентному відношенні 45,31 % від суми права вимоги за п. 1 укладеної 28 квітня 2014 року Угоди до Договору № 16/13 про надання невідновлювальної кредитної лінії від 02 серпня 2013 року (далі - Договір № 16/13) та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право вимоги частини основної суми заборгованості, право вимоги суми нарахованих процентів, строк платежу яких настав до дати укладання цього Договору, та право вимоги суми процентів, нарахованих на день надходження грошових коштів в повному обсязі на рахунок Первісного кредитора.

Пунктом 2.1 Договору відступлення № 10/09-14в передбачено, що відступлення права вимоги здійснюється на платній основі, відповідно до п 4.1 цього Договору, відповідно до якого ціна відступлення права вимоги становить 33141935,20 грн. та сплачується шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Первісного кредитора в термін до 12 вересня 2014 року включно.

Позивач зобов'язання за Договором відступлення № 10/09-14в виконав у повному обсязі, кошти в сумі 33141935,20 грн. перерахував з власного розрахункового рахунку, який знаходився на обслуговуванні в ПАТ «КБ «Експобанк», на відповідні рахунки ПАТ «КБ «Експобанк» 12 вересня 2014 року.

Крім того, 12 вересня 2014 року укладено Договір про задоволення вимог заставодержателя (уступки), укладений між ПАТ «Діамантбанк», як заставодержатель, та ПАТ «КБ «Експобанк», як заставодавець. Згідно з цим Договором про задоволення вимог заставодержателя ПАТ «КБ «Експобанк» уступив ПАТ «Діамантбанк» право вимоги на суму 28600000,00 до ТОВ «Трудар ЛПБ і Ко», що випливають із Договору кредитної лінії № 54/07 з використанням мультивалютних рахунків від 10 серпня 2007 року, що передано на підставі Договору застави майнових прав № 1009/14-2-2 від 10 вересня 2014 року. Вартість права вимоги складає 8360000,00 грн. Права вимоги в розмірі 28600000,00 відступлені в рахунок задоволення вимог ПАТ «Діамантбанк» за кредитним договором № 1009/14-2 від 10 вересня 2014 року.

Водночас, судами установлено, що Договір про задоволення вимог заставодержателя (уступки) від 12 вересня 2014 року, укладений між ПАТ «Діамантбанк», як заставодержатель, та ПАТ «КБ «Експобанк», як заставодавець, свідчить про те, що ПАТ «КБ «Експобанк» уступив ПАТ «Діамантбанк» право вимоги на суму 73141935,20 грн. до ТОВ «Терра Фуд», що випливають із Договору № 16/13 про надання не відновлювальної кредитної лінії від 02 серпня 2013 року, що передано на підставі Договору застави майнових прав № 1009/14-2-1 від 10 вересня 2014 року. Вартість права вимоги складає 73141935,20 грн. Права вимоги в розмірі 73141935,20 грн., відступлені в рахунок задоволення вимог ПАТ «Діамантбанк» за кредитним договором № 1009/14-2 від 10 вересня 2014 року.

Постановою правління Національного банку України № 511/БТ від 19 серпня 2014 року «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «КБ «Експобанк» шляхом призначення куратора вирішено заборонити АТ «КБ «Екпобанк» використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки, та зобов'язано АТ «КБ «Експобанк» здійснювати розрахунки в національній валюті виключно через кореспондентський рахунок, відкритий у Національному банку України.

Постановою Національного Банку України № 597 від 24 вересня 2014 року «Про віднесення ПАТ «КБ «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», віднесення ПАТ «КБ «Експобанк» до категорії неплатоспроможних», а 25 вересня 2014 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб своїм рішенням № 97 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «КБ «Експобанк» розпочала з 25 вересня 2014 року процедуру виведення ПАТ «КБ «Експобанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та рішенням № 139 від 04 грудня 2014 року призначила з 05 грудня 2014 року уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Експобанк» заступника начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощука Ігоря Григоровича.

15 січня 2015 року за вих. № 96 Уповноважена особа повідомив ПАТ «Діамантбанк» про те, що договори про задоволення вимог заставодержателя (уступки) від 12 вересня 2014 року, укладені з ТОВ «Терра Фуд» та ТОВ «Трудар ЛПБ і Ко» є нікчемними на підставі п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому, терміново необхідно повернути отримані від АТ КБ «Експобанк» згідно з актом приймання-передачі оригінали документів, що були отримані на виконання нікчемних договорів та негайно здійснити повернення грошових коштів, що були отримані в погашення по Договору № 16/13 від 02 серпня 2013 року про надання не відновлювальної кредитної лінії, укладеного між АТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Терра Фуд» та по Договору кредитної лінії № 54/07 з використанням мультивалютних рахунків від 10 серпня 2007 року, укладеного між АТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Трудар ЛПБ і Ко».

19 січня 2015 року за вих. № 151 Уповноважена особа повідомив позивача про те, що договір № 10/09-14в від 10 вересня 2014 року про відступлення права вимоги, укладений між АТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_2 та всі інші будь-які договори, укладені щодо переуступлення права вимоги за зазначеним договором є нікчемним згідно до п. 2 ст. 548 ЦК України у зв'язку з укладенням його на підставі нікчемних договорів, а також на підставі п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому, вимагає негайно повернути АТ «КБ «Експобанк» будь - які оригінали документів, що були отримані на виконання нікчемних договорів та негайно здійснити повернення грошових коштів, що були отримані від ПАТ «Діамантбанк» на виконання вищезазначених нікчемних договорів.

22 січня 2015 року за вих. № 197 Уповноважена особа повідомив ПАТ «Діамантбанк» про те, що договір № 10/09-14в від 10 вересня 2014 року про відступлення права вимоги, укладений між АТ «КБ «Експобанк» та ОСОБА_2 та всі інші будь-які договори, укладені щодо переуступлення права вимоги за зазначеним договором є нікчемним згідно до п. 2 ст. 548 ЦК України у зв'язку з укладенням його на підставі нікчемних договорів, а також на підставі п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому, терміново необхідно повернути АТ «КБ «Експобанк» будь-які оригінали документів, що були отримані на виконання нікчемних договорів та негайно здійснити повернення грошових коштів, що були отримані на виконання нікчемних договорів.

23 січня 2015 року за вих. № 238 Уповноважена особа повідомив ТОВ «Трудар ЛПБ і Ко» про те, що договір застави майнових прав № 1009/14-2-2 від 10 вересня 2014 року та договір від 12 вересня 2014 року про задоволення вимог заставодержателя (уступки) є нікчемними на підставі п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому, терміново вимагає повернути грошові кошти за Договором кредитної лінії № 54/07 від 10 серпня 2007 року, укладеного між АТ «КБ «Експобанк» та ТОВ «Трудар ЛПБ і Ко», а також виконувати всі пов'язані з ним договори забезпечення (застави, поруки) виключно ПАТ «КБ «Експобанк».

22 січня 2015 року постановою Правління Національного банку України № 41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Експобанк» відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «КБ «Експобанк», після чого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 15 від 26 січня 2015 року розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Експобанк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб відповідно до Плану врегулювання з 26 січня 2015 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що договір відступлення права вимоги за кредитом № 10/09-14в від 10 вересня 2014 року за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу права вимоги, а не видом забезпечення виконання зобов'язання, у зв'язку з чим застосування Уповноваженою особою ч. 2 ст. 548 ЦК України до цих правовідносин є необґрунтованим. Водночас, Уповноваженою особою не доведено передбачених п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав для визнання Договору відступлення № 10/09-14в від 10 вересня 2014 року нікчемним.

Суд звернув увагу, що правовідносини, які склались у зв'язку з укладанням Кредитного договору № 1009/14-2 та інших договорів в забезпечення зобов'язань за ним не охоплюються предметом розгляду у цій справі та знаходяться поза межами позовних вимог. Також, суд першої інстанції звернув увагу на те, що відповідачем не було застосовано наслідки визнання Договору відступлення № 10/09-14в нікчемним, оскільки не вчинено жодних дій щодо повернення позивачу сплачених за цим договором коштів у сумі 33141935,20 грн.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволені позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Кредитний договір № 1009/14-2 є нікчемним та невиконаний, а тому і всі подальші укладені в його забезпечення договори застави і Договір відступлення № 10/09-14в, а також договори про задоволення вимог заставодержателя (уступки) від 12 вересня 2014 року, є нікчемними. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що, спірний договір № 10/09-14в, укладений між ПАТ «КБ «Експобанк» та позивачем 10 вересня 2014 року по відступленню права вимоги за договором застави майнових прав № 1009/14-2-1 від 10 вересня 2014 року між ПАТ КБ «Експобанк» та ПАТ «Діамантбанк», суперечить вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність», оскільки не відповідає меті банківської діяльності, Кредитний договір № 1009/14-2 від 10 вересня 2014 року є не виконаний, а, відповідно, відсутнє і право вимоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Уповноваженої особи про визнання нікчемними договорів, оформлене повідомленням № 151 від 19 січня 2015 року, є правомірним, а підстави для задоволення позову відсутні.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки суду апеляційної інстанції передчасними у зв'язку з наступним.

Згідно з положеннями ст. 37 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені Фонду відповідно до цього Закону і нормативно-правових актів Фонду. Уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку.

На виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку; 2) видає накази та розпорядження, дає доручення, обов'язкові до виконання працівниками банку; 4) повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 6) звертається до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

Як установлено судами попередніх інстанцій, Договір відступлення № 10/09-14в Уповноважена особа визначила нікчемним відповідно до п. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України у зв'язку з укладенням його на підставі нікчемних договорів, а також на підставі п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 38 «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, п. 1, п. 2, п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 548 Цивільного кодексу України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Як вбачається зі змісту рішення суду апеляційної інстанції у цій справі, основною підставою визнання цим судом та Уповноваженою особою Кредитного договору № 1009/14-2 та Договору застави № 1009/14-2-1 нікчемними стало те, що кошти на виконання Кредитного договору № 1009/14-2 від 10 вересня 2014 року на кореспондентський рахунок ПАТ «КБ «Експобанк» № 4 від ПАТ «Діамантбанк» не надходили. А тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що Кредитний договір № 1009/14-2 невиконаний.

Положеннями ч. 1 ст. 72 КАС України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом установлено, що 22 березня 2016 року Київський апеляційний господарський суд прийняв постанову у справі № 910/11143/15 за позовом ПАТ «КБ «Експобанк» до ПАТ «Діамантбанк», треті особи: ТОВ «Терра Фуд», ОСОБА_2, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину (Договору про задоволення вимог заставодержателя (уступки) від 12 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Діамантбанк» та ПАТ «КБ «Експобанк», про уступку права вимоги на суму 73141935,20 грн. до ТОВ «Терра Фуд»), якою у задоволенні позову відмовлено. Вказана постанова набрала законної сили та на цей час не скасована.

Вказаним судовим рішенням Київський апеляційний господарський суд, до юрисдикції якого належить розгляд спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, встановив обставини, які мають суттєве значення для розгляду справи, що розглядається.

Так, постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року у справі № 910/11143/15 установлено обставини, які можуть свідчити про виконання ПАТ «Діамантбанк» своїх зобов'язань за Кредитним договором № 1009/14-2 перед ПАТ «КБ «Експобанк», а також спростування доводів Уповноваженої особи та висновків суду апеляційної інстанції у справі, яка розглядається, щодо нікчемності Кредитного договору № 1009/14-2 та Договору застави № 1009/14-2-1.

З урахуванням викладеного, суд звертає увагу на те, що переглядаючи рішення суду першої інстанції та вирішуючи спір по суті, суд апеляційної інстанції не встановив зафіксовані постановою Київського апеляційного господарського суду від 22 березня 2016 року у справі № 910/11143/15 обставини справи щодо можливого виконання сторонами умов Кредитного договору № 1009/14-2, не надав їм належної правової оцінки.

Наведені порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення у цій справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно надати оцінку спірним діям та рішенню відповідача.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною другою статті 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: