Справа № 632/577/17
Суддя: Кочнєв О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/577/17
провадження № 2-а/632/36/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

при секретарі - Бойченко С.В.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката Бойко О.В.,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи на боці позивача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Первомайський Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області, третя особа на боці позивача - ОСОБА_4, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2017 року позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області у вигляді листа сільського голови ОСОБА_3 за №02-20/86 від 28.03.2017 року щодо відмови у постановці позивача на квартирний облік разом з членом родини позивача ОСОБА_4 - третьою особою по справі;

- зобов'язати Закутнівську сільську раду Первомайського району Харківської області вчинити дії щодо взяття позивача разом із членом сім`ї ОСОБА_4 на квартирний облік за місцем мешкання позивача у с. Закутнівка Первомайського району Харківської області, як таку, що потребує поліпшення житлових умов в позачерговому порядку.

Ухвалою судді від 19.05.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено попереднє судове засідання на 29.05.2017 року (а.с.24).

Ухвалою суду від 29.05.2017 року справа була призначена до розгляду у судове засідання, змінено неналежного відповідача по справі на належного - виконавчий комітет Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області, повернуто позивачу ОСОБА_1 її позовну заяву в частині вимог щодо взяття на квартирний облік позивача разом із членом сім`ї ОСОБА_4 (а.с.36-37). Вказана ухвала в цій частині набрала законної сили.

Ухвалою суду від 25.07.2017 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці позивача, - ОСОБА_4 (а.с.61).

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона має дві підставі для постановки її на квартирний облік, а саме забезпечення жилою площею нижче за рівень, передбачений діючим законодавством, зокрема ст.47 Житлового кодексу УРСР та як член сім`ї загиблого учасника АТО, що передбачено абзацами 4-8,16-22 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Зокрема такі її права, які не визнаються відповідачем, передбачені нормами п.п.1 та п.п.8 п.13 постанови ради міністрів Української РСР і української республіканської ради професійних спілок №470 від 11.12.1984 року «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» (далі - Правила). Причиною відмови у постановці позивача на облік за підставою забезпечення житловою площею нижче за встановлений законодавством рівень вказує те, що після смерті її сина позивачу належить 1/3 частина будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що складає 19,8 кв.м. загальної площі та 10,2 кв.м житлової площі, а з 20.07.2017 року взагалі 9,3 кв.м на двох членів родини і що не відповідає вимогам діючого законодавства. Причиною для відмови у постановці позивача на облік за підставою забезпечення її як члена сім`ї (матері особи, яка загинула у зоні АТО) вказує те, що доповнений п.п.8 п.13 Правил, який з`явився 23.11.2016 року має подвійне трактування, оскільки на думку відповідача стосується виключно переміщених осіб. Позивач же вважає, що вказаний пункт стосується і її у тому числі, що зокрема підтверджує отримана позивачкою відповідь Первомайської районної державної адміністрації Харківської області.

У судовому засіданні позивач, її представник та третя особа ОСОБА_4 заявлені позивачем у позовній заяві вимоги підтримали у повному обсязі з мотивів, викладених у ній та просили задовольнити позовні вимоги саме в первинній редакції. Представник позивача доповнив позовні вимоги тим, що площа, яка приходиться на позивача є меншою, ніж встановлений законодавством мінімум, що підтверджує долучений до матеріалів справи договір добровільного користування житловим будинком ніж нею та свідком та одночасно законним представником малолітніх дітей її сина ОСОБА_5, а трактування п.п.8 п.13 Правил не можна розуміти іншим шляхом, враховуючи наявність крапки із комою в реченні, крім того, що вказаний пункт відноситься до усіх членів сім`ї загиблих учасників АТО, а не тільки внутрішньо переміщених осіб, як було вказано в першій частині п.п.8 п.13 Правил.

Уповноважений представник відповідача проти задоволення позовних вимог спочатку заперечував у повному обсязі, посилаючись при своєму запереченні на наданий позивачі лист-відповідь від 28.03.2017 року, а у судовому засіданні 19.09.2017 року вже полагався при вирішенні вказаного питання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_5, яка була викликана у судове засідання на підставі протокольної ухвали суду із занесенням у журнал судового засідання від 25.07.2017 року (а.с.62-63), у судовому засіданні 19.09.2017 року пояснила, що дійсно уклала з позивачем ОСОБА_1 як законний представник неповнолітніх доньок ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, договір добровільного користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58-60) і дійсно на частку ОСОБА_1 припадає кімната житловою площею 9,3 кв.м, а також той факт, що позивач в даній кімнаті повинна мешкати разом із третьою особою по справі ОСОБА_4 При цьому місця загального користування у вказаному будинку сторони вирішили залишити у спільному користуванні.

Вислухавши позивача, представників сторін, третю особу, свідка, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, діюче законодавство з предмету спору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в редакції після ухвали суду про повернення частини позовних вимог позивачу від 29.05.2017 року, слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

При постановленні судового рішення суд вважає за необхідне розподілити вимоги позивача та пояснення на них на дві частини, а саме щодо не постановки на квартирний облік як особи, яка потребує поліпшення житлових умов як член сім`ї загиблого військовослужбовця (п.п.8 п.13 Правил) та не постановки на квартирний облік як особи, яка потребує поліпшення житлових умов у зв'язку із забезпеченням житловою площею нижче за рівень, визначений законодавством (п.п.1 п.13 Правил).

Судом встановлено, що 09.03.2017 року позивач звернулася до відповідача із заявою, підписаною членом її родини - третьою особою по справі - ОСОБА_4 з вимогою постановки її на квартирний облік відповідно до п.п.8 п.13 Правил як матір загиблого в зоні АТО ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Листом від 28.03.2017 року за №02-20/86 відповідач відмовив позивачу у постановці на квартирний облік з вказаної підстави, посилаючись на те, що відповідно до норм п.п.8 п.13 Правил, вимоги вказаного підпункту п.13 Правил розповсюджуються виключно на членів сімей загиблих, які відносяться до внутрішньо переміщених осіб, а щодо вимог п.п.1 п.13 Правил зазначив, що станом на день відповіді рівень забезпеченості житловою площею позивача та третьої особи кожного окремо становив 15,3 кв.м, що відповідає діючим нормам забезпеченості житловою площею, а тому немає підстав для визнання позивача разом із третьою особою як члена її сім`ї такими, що потребують поліпшення житлових умов (а.с.11).

Позивач є матір`ю померлого військовослужбовця ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Новоайдар Луганської області, що підтверджується копією відповідного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с.8), посвідченням серії НОМЕР_2, виданого управлінням праці та соціального захисту населення Первомайської РДА Харківської області 09.12.2014 року (а.с.9) та копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, виданого Краснопавлівським селищним відділом РАЦС Лозовського району Харківської області (а.с.7). Причина смерті ОСОБА_8 прямо пов'язана із участю в АТО, що підтверджується витягом з протоколу засідання військово-лікарняної комісії Північного регіону Міністерства оборони України від 27.11.2014 року (а.с.30).

Відповідно до п.п.8 п.13 Правил такими, що потребують поліпшення житлових умов визнаються внутрішньо переміщені особи з числа інвалідів війни, визначених у пунктах 11 - 14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та члени їх сімей; а також члени сімей загиблих, визначені абзацами четвертим - восьмим, шістнадцятим - двадцять другим пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Вказаний підпункт п.13 Правил був доповнений на підставі постанови Кабінету Міністрів України №861 від 23.11.2016 року «Про внесення змін до постанов Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470 і Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. № 117» (далі - Постанова № 861).

Позивач відноситься до членів сім`ї загиблого ОСОБА_8 відповідно до абзацу 18 пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон), оскільки є матір`ю загиблого військовослужбовця.

На думку позивача, її представника та третьої особи по справі, друга частина підпункту 8 п.13 Правил на відміну від першої (розподіл частин відбувається чітко крапкою з комою), яка чітко вказує на те, що для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов, окрім того, що особа повинна відповідати критеріям п.11-14 ч.2 ст.7 Закону, вона повинна бути ще й внутрішньо переміщеною особою з відповідним правовим статусом, вказує на те, що такими, що потребують поліпшення житлових умов, є члени сімей загиблих, визначених абзацами четвертим - восьмим, шістнадцятим - двадцять другим п. 1 ст. 10 Закону, тобто вказана частина розповсюджується не тільки на внутрішньо переміщених осіб, а й на усіх інших членів сімей загиблих у зоні АТО військовослужбовців, без будь-яких обмежень. На вказаний факт позивача частково вказує відповідь Первомайської районної державної адміністрації від 13.03.2017 року за №03-08/Р.13/1, в якій голова РДА вказав, що мається неоднакове трактування вказаної частини п.п.8 п.13 Правил, які органи місцевого самоврядування використовують на даний час не на користь членів сімей загиблих (а.с.20-21).

В той же час суд з позицією позивача не погоджується, оскільки вважати, що Кабінет Міністрів України, приймаючи Постанову №861, чітко виокремив, що інваліди з числа ветеранів війни, зокрема учасників АТО (п.п.11-14 ч.2 ст.7 Закону) для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов, повинні бути виключно внутрішньо переміщеними особами, а члени сімей загиблих ветеранів війни, зокрема учасників АТО, для визнання їх такими, що потребують поліпшення житлових умов, можуть бути як внутрішньо переміщеними особами, так і будь-якими іншими особами, зокрема таким як позивач (абзаци 16-22 п.1 ст.10 Закону). В даному випадку позивач та її представник підтримуючи свої вимоги вказують, що інваліди з числа ветеранів війни є більш обмежені у правах, ніж члени сімей загиблих, оскільки вони для постановки на квартирний облік мають бути виключно внутрішньо переміщеними особами. Тому позиція позивача з цього питання є її особистою думкою, поява якою була викликана відсутністю належної юридичної техніки відповідальних осіб Кабінету Міністрів України, які готували проект Постанови №861 та загальною позицією Первомайської РДА Харківської області, яка замість того, що б звернутися з відповідним роз'ясненням безпосередньо до КМУ (враховуючи той факт, що вказані структури відносяться до органів виконавчої влади, однак різних рівнів), надала загальну відповідь позивачу, в якій частково підтримала її позицію.

Додатковим доказом позиції суду з цього питання є той факт, що постановою КМУ №861 вносилися зміни до різних пунктів Правил і вони в переважній своїй більшості стосувалися саме захисту прав внутрішньо переміщених осіб, оскільки саме захист їх житлових прав КМУ вважав таким, що потребує реагування на державному рівні, при цьому надав додаткові пільги внутрішньо переміщеним особам з числа інвалідів війни та членів сімей загиблих учасників війни, до яких відносяться і учасники АТО.

Щодо другої підстави для визнання позивача такою, що потребує поліпшення житлових умов разом із членом її сім`ї - третьою особою по справі - ОСОБА_4, а саме підстава, передбачена п.п.1 п.13 Правил - забезпечення жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок, то тут суд виходить з наступного.

При розгляді даного пункту позовних вимог суд зазначає, що для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов використовується не норма житлової площі, визначена ст.47 Житлового кодексу УРСР, а норма встановлена відповідним органом влади обласного рівня. У харківській області до цього часу діє постанова виконавчого комітету Харківської обласної Ради народних депутатів та Президії обласної ради профспілок від 11.01.1985 року №5 «Про введення в дію Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в УРСР», згідно якої на квартирний облік у Харківській області по п.п.1 п.13 Правил приймаються громадяни, забезпечені жилою площею нижче рівня 5,5 кв.м включно в розрахунку на кожного члена сім`ї.

Позивач вказує, що станом на 19.07.2017 року позивач разом із неповнолітніми дітьми свого померлого сина ОСОБА_8, а саме ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, є власницею 1/3 частини житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за кожним на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 19.07.2017 року державним нотаріусом Первомайської ДНК ГТУЮ у Харківській області Мірошниченко О.М. (спадкова справа №145/2017, реєстровий номер 1-799, номер запису про право власності 21453091 в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) (а.с.56, 57). На вказану частку позивача приходиться лише 10,2 кв.м житлової площі будинку.

На думку позивача укладання нею та законним представником дітей її померлого сина - свідка по справі - ОСОБА_5 договору добровільного користування житловим будинком від 20.07.2017 року, відповідно до якої вона користується разом із членом її родини ОСОБА_4 кімнатою площею 9,3 кв.м взагалі вказує на те, що на неї та члена її родини ОСОБА_4 приходиться лише 4,65 кв.м, а тому вона повинна бути поставлена на квартирний облік по п.п.1 п.13 Правил.

В той же час згідно ст.358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

З юридичної точки зору укладений договір між позивачем та свідком ОСОБА_5 добровільного користування житловим будинком є таким, що не породжує для позивача наслідків щодо необхідності визнання її такою, що потребує поліпшення житлових умов, оскільки як власник відповідно до офіційно зареєстрованої державою її частки вона володіє саме 1/3 частиною у будинку АДРЕСА_1. При цьому зареєстрованим у вказаному будинку є виключно позивач та третя особа по справі. Тобто те, що на неї разом із членом її сім`ї ОСОБА_4 приходиться 10,2 кв.м (на кожного по 5,1 кв.м) житлової площі взагалі, та 9,3 кв.м (на кожного 4,65 кв.м) відповідно до вищевказаного договору жодного правового значення немає, оскільки для визначення рівня забезпеченості житловою площею відповідний орган, який здійснює постановку на квартирний облік (в даному випадку відповідач), визначає такий рівень забезпеченості не по частці у праві власності та будь-якому договору, навіть нотаріально посвідченому та дані якого внесені у державний реєстр прав власності на нерухоме майно, а по житловій площі, яка приходиться на осіб, які офіційно зареєстровані у вказаному будинку, квартирі, тощо. При цьому навіть, якщо б договір між позивачем та ОСОБА_5 був зареєстрований нотаріально з внесенням змін у державний реєстр прав власності на нерухоме майно, все одно рівень забезпеченості житловою площею визначався б не правом власності на майно, а саме кількістю зареєстрованих у даному будинку осіб.

Вказана позиція передбачена п.15 Правил, відповідно до якої на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті. Виконавчі комітети обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок можуть установлювати тривалість часу постійного проживання громадян у даному населеному пункті, необхідну для взяття на квартирний облік. При визначенні потреби громадян у поліпшенні житлових умов беруться до розрахунку члени їх сімей, які прожили і мають реєстрацію місця проживання у відповідному населеному пункті не менше встановленого строку (крім подружжя, неповнолітніх дітей і непрацездатних батьків, а також осіб, зазначених у підпункті 8 пункту 13 цих Правил).

Таким чином, станом на даний час на позивача та третю особу приходиться по 15,3 кв.м житлової площі із загальної житлової площі вищевказаного будинку (оскільки неповнолітні ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 у двокімнатній квартирі разом зі свідком по справі), що є вищим, ніж встановлено діючим законодавством мінімум, а тому відсутні підстави для визнання позивача разом із членом її родини - третьої особою по справі - ОСОБА_4 такими, що потребують поліпшення житлових умов відповідно до п.п.1 п.13 Правил.

До того ж суд зазначає, що з цієї підстави позивач з відповідною заявою не зверталася до відповідача (відповідні докази не були долучені до матеріалів справи), хоча відповідач дав позивачу відповідь і з цього приводу.

Відповідно до ч.5 ст.94 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, а також залишення адміністративного позову без розгляду, судові витрати понесені відповідачем та за розгляд справи, компенсуються за рахунок Державного бюджету України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 7, 9, 10, 11, ч.5 ст.98, 99, 100, 107, 160-163 КАС України, ст.ст.358, 367 Цивільного кодексу України, абзацами 4-8,16-22 пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, п.п.1 та п.п.8 п.13, п.15 постанови ради міністрів Української РСР і української республіканської ради професійних спілок №470 від 11.12.1984 року «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до виконавчого комітету Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області, третя особа на боці позивача - ОСОБА_4, про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, відмовити у повному обсязі через їх безпідставність.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги у десятиденний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя О. В. Кочнєв