Справа № 345/1785/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8702/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційні скарги Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та ОСОБА_1 на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року у справі № 345/1785/17 за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови в перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок трудового стажу та розміру пенсії, -

В С Т А Н О В И В :

25.05.2017 року позивач звернувся до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови в перерахунку пенсії протиправною та зобов'язання здійснити перерахунок трудового стажу та розміру пенсії, в якому просить визнати відмову у зарахуванні пільгового стажу, зобов'язати здійснити перерахунок трудового стажу в 1,5 кратному розмірі з 30.09.1986р. по 02.03.1987р. та з 03.03.1990р. по 06.11.1994р. та здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії з 28.02.2017р

Позовні вимоги мотивує тим, що з 1986 р. по 1994 р. він працював у Північно-Єнісейському гірничо-збагачувальному комбінаті на шахті «Советская», який пізніше був перетворений на акціонерне товариство відкритого типу «Золото», що підтверджується записами у трудовій книжці, а також трудовим договором №6498 від 02.03.1987 р. Архівним відділом Адміністрації Північно-Єнісейського району Красноярського краю було видано довідки про заробітну плату №7-х від 12.02.2007 р., №8-х від 12.02.2007 р. за період з 1986 р. по 1994 р., які були подані позивачем, однак не взяті до уваги відповідачем при перерахунку трудового стажу в пільговому обчисленні та розміру пенсії. Також позивач вказує на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 17.03.2015р. залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015р. підтверджено факт, що він в період з 1986р. по 1994р. працював в районах Крайньої Півночі.

28.02.2017р. позивач звернувся із заявою до Калуського об'єднаного УПФУ в Івано-Франківській області про перерахунок пенсії з урахуванням пільгового обчислення стажу, зарахувавши кожний рік роботи за 1 (один) рік і 6 (шість) місяців роботи в районах Крайньої Півночі. Однак відповідач 14.03.2017р. листом повідомив позивача про відмову у перерахунку трудового стажу та пенсії з підстав відсутності у трудовій книжці відомостей про заключення трудового договору в районах Крайньої Півночі з 03.03.1990р. по 06.11.1994р. та немає штампа про поширення пільг за даний період роботи в районах Крайньої Півночі, яку ОСОБА_1 вважає неправомірною, тому звернувся із даним позовом до суду.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року у справі № 345/1785/17 позов задоволено частково, а саме: визнано дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, щодо відмови зарахування ОСОБА_1 стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 03.03.1990р. по 02.03.1993р. у пільговому обчисленні в 1,5 (півтора кратному) розмірі; зобов'язано Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи в районах Крайньої Півночі з 03.03.1990р. по 02.03.1993р., як трудовий стаж у пільговому обчисленні в 1,5 (півтора кратному) розмірі; зобов'язано Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію, з врахуванням пільгового стажу починаючи з 28.02.2017р.; у решті позовних вимог - відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржили позивач та відповідач, подавши на неї апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_1 зазначає, що з рішенням суду першої інстанції не погоджується, оскільки з 1986 р. по 1994 р. працював у Північно-Єнісейському гірничо-збагачувальному комбінаті на шахті «Советская», який пізніше був перетворений на акціонерне товариство відкритого типу «Золото», що підтверджується записами у трудовій книжці, а також трудовим договором №6498 від 02.03.1987 року повний робочий день на постійній основі. Також апелянт зазначає, що факт роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до цих районів, в спірні періоди підтверджується архівними довідками про заробітну плату, з яких вбачається, що позивач працював в районах Крайньої Півночі з 1986 року по 1994 рік на шахті «Советская» і із заробітної плати проводилися відрахування в Пенсійний фонд та до заробітної плати був встановлений і діяв єдиний районний коефіцієнт 30%.

Просить змінити постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року у справі № 345/1785/17 в частині відмови та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі апелянт Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. зазначає, що згідно вимог законодавства після 01.01.1991 року не передбачено врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні. Апелянт зазначає, що згідно матеріалів пенсійної справи у позивача наявний трудовий договір за період роботи в районах Крайньої Півночі, а тому період з 02.02.1987 року по 31.12.1990 року враховано до страхового стажу роботи в пільговому обчисленні, щодо періоду після 01.01.1991 року то чинним законодавством не передбачено врахування цих періодів роботи в пільговому обчисленні.

Просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року у справі № 345/1785/17 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що позивач 28.02.2017р. звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням 1,5 кратного розміру періоду трудового пільгового стажу в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до району Крайньої Півночі (а.с. 11). Однак, відповідачем 14.03.2017р. було відмовлено у перерахунку пенсії з підстав того, що у трудовій книжці відсутні відомості про укладення позивачем трудового договору або штампа про поширення пільг за період роботи в районах Крайньої Півночі з 03.03.1990р. по 06.11.1994р.(а.с. 8-10).

Із копії трудової книжки позивача вбачається, що 30 вересня 1986 року позивач прийнятий учнем підземного гірничого робочого очисного забою шахти «Советская» Північно-Єнісейського гірничо-збагачувального комбінату «Єнісейзолото» і наказом №880 від 21.10.1994 р. звільнений з роботи по ст. 31 КЗпП РФ за власним бажанням (а.с. 12-14).

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Як зазначив ВАС України у своїй ухвалі від 01.03.2017р. на яку посилається у своєму запереченні відповідач, згідно Указом від 10 лютого 1960 року передбачено надання всім робітникам і службовцям державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій таких пільг: виплату надбавок до заробітної плати, надання додаткових відпусток, можливість об'єднання відпусток, але не більш як за три роки, виплату різниці між розміром допомоги по соціальному страхуванню і фактичним заробітком (включаючи надбавки) у разі тимчасової втрати працездатності (статті 14).

Статтею 5 цього Указу встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п'ять років, а на островах Північного Льодовитого океану два роки.

Аналогічні умови щодо застосування пільг, передбачених статтею 5 Указу від 10 лютого 1960 року, передбачені й Інструкцією про порядок надання пільг особам, які працюють у районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затвердженою постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з питань праці і заробітної плати та Президії ВЦРПС від 16 грудня 1967 року № 530/П-28.

Оскільки, позивач представив відповідачу трудовий договір № 6498 від 02.03.1987 р. про роботу на посаді підземного гірничого робочого очисного забою шахти «Советская» Північно-Єнісейського гірничо-збагачувального комбінату «Єнісейзолото» із 02.03.1987р. по 02.03.1993р. постійним методом роботи, а не вахтовим методом (а.с. 15), тому суд першої інстанції не бере до уваги заперечення відповідача про відсутність у позивача трудового договору про роботу у районах Крайньої Півночі,.

Також Архівним відділом Адміністрації Північно-Єнісейського району Красноярського краю видано довідки про заробітну плату №7-х від 12.02.2007 р., №8-х від 12.02.2007 р., згідно яких ОСОБА_1 дійсно працював з 1986 р. по 1994 р. на шахті «Советская» в Північно-Єнісейському гірничо-збагачувальному комбінаті. Із заробітної плати проводились відрахування в Пенсійний фонд, до заробітної плати був встановлений єдиний районний коефіцієнт, а самі довідки видані на підставі Ф.Р-34, Оп. 2. Д.Д. №№ 1962, 1968, 1973, 1980, 1983, 1993 (а.с. 18, 19, 20, 21).

Окрім того, рішенням Калуського міськрайонного суду від 17.03.2015р., яке вступило в законну силу згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015р. підтверджено той факт, що позивач в період з 1986р. по 1994р. працював в районах Крайньої Півночі та зобов'язано відповідача на підставі довідок Архівного відділу Адміністрації Північно-Єнісейського району Красноярського краю про заробітну плату за період з 1986р. по 1994р. провести перерахунок пенсії та виплатити дораховані кошти з урахуванням раніше виплачених сум (а.с. 23-28).

Відповідно до ст. 72 ч. 1 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Також суд першої інстанції не бере до уваги покликання відповідача на те, що згідно вимог законодавства після періоду 1991 року не передбачено врахування періодів роботи в районах Крайньої Півночі в пільговому обчисленні.

Відповідно ст. 4 Тимчасової угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15.01.1993р., при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, до 1 січня 1991 року, на підставі статті 1 цієї Тимчасової Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

За змістом ст. 1 ч. 4 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до ст. 1 Угоди «Про гарантії прав громадян держав - учасників Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення», пенсійне забезпечення громадян держав - учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

У відповідності до ст. 6 цієї Угоди, призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь - якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Відповідно до положень ст. 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Таким чином, суд першої інстанції вважає, що обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством держави на території якої відбувалася трудова діяльність і набутий пільговий стаж - визнається іншою державою, що означає те, що певний період роботи на території Російської Федерації, зокрема в районах Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до районів Крайньої Півночі згідно з законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових умовах, тоді у такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися щодо цієї людини і в Україні.

Отже, в період з 1991р. по 2001р. на території РФ був чинний Закон РРСФР «Про державні пенсії в РРСФР» від 20.11.1990р. № 340-1, який діяв на території РФ з 01 січня 1992р. по 31 грудня 2001р., на підставі якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в півтора-кратному розмірі.

Таку ж позицію висловив у постанові ВАС України від 12.07.2016р. у справі № К/800/25062/15.

Проаналізувавши вищенаведене, суд першої інстанції вважає, що позивачем надано усі докази, якими підтверджено право на пільгове трудовий стаж та пенсійне забезпечення, які підтверджують, що він дійсно в зазначені періоди працював в районах Крайньої Півночі та має право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що період стажу з 02.03.1987р. по 02.03.1990р. відповідачем зараховано у пільговому обчисленні, як стаж роботи у районах Крайньої Півночі у 1,5 кратному розмірі, що підтверджується листом відповідача від 14.03.2017р.

За таких обставин, суд першої інстанції приходить до висновку, що дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,щодо відмови позивачу у зарахуванні у 1,5 кратному розмірі стажу роботи в районах Крайньої Півночі із 03.03.1990 по 02.03.1993р. слід визнати неправомірними, тому позов в цій частині підлягає задоволенню, оскільки за даний період наявний трудовий договір.

Відповідно до ст. 99 ч. 2 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З огляду на вимоги цієї статті, суд першої інстанції не бере до уваги доводи відповідача про пропущення ним строку позовної давності, оскільки відповідач дізнався про порушене право від часу відмови йому відповідачем у перерахунку пенсії та пільгового стажу від 14.03.2017р., тому строк звернення до суду позивачем не пропущено.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід зобов'язати здійснити перерахунок та виплату перерахованої пенсії з моменту звернення позивача, а саме із 28.02.2017р., тому позов у цій частині підлягає задоволенню. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування,їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб,що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 46 Конституції України передбачено, що право на соціальний захист гарантується, у тому числі, загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств,установ і організацій,а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Згідно з п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01.01.1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26.09.1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами (абз.3 п.5 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Відповідно до п.п. «б» п.7 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, за період роботи до 01.01.1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген надаються договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Таким чином, трудовий договір є не єдиним документом, який може підтверджувати роботу в районах Крайньої Півночі.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як уже зазначалося вище, 30 вересня 1986 року позивач прийнятий учнем підземного гірничого робочого очисного забою шахти «Советская» Північно-Єнісейського гірничо-збагачувального комбінату «Єнісейзолото» і наказом №880 від 21.10.1994 р. звільнений з роботи по ст. 31 КЗпП РФ за власним бажанням

Відповідно до чинного законодавства район праці позивача відноситься до Переліку районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, затверджений Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 р. № 1029, в редакції Ради Міністрів СРСР від 03.01.1983 р. № 12, на які розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради СРСР від 10.02.1960 р. і від 26.09.1967 р. про пільги для осіб, які працюють у цих районах і місцевостях.

Підпунктом «д» п.5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» передбачено, що робітникам, які переводяться, направляються або запрошуються на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей держави, на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах на строк 5 років, а на островах Північного Льодовитого океану - два роки, надавати додаткові наступні пільги: зараховувати один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за один рік і шість місяців при обчисленні стажу, який дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності. Пільги, які передбачені цією статтею, надаються також особам, які прибули в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, за власним бажанням і які уклали строковий договір про роботу в цих районах.

Відповідно до п.3 Постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10.02.1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» працівникам, які користуються в даний час пільгами, кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, які прирівнюються до районів Крайньої Півночі, до 01.03.1960 року зараховувати за два роки роботи при розрахунку стажу для отримання пенсії за віком, по інвалідності і за вислугу років, а після 01.03.1960 року - за один рік і шість місяців роботи при обрахуванні стажу для отримання пенсії за віком і по інвалідності.

Крім того, проаналізувавши положення наведених вище норм в їх сукупності та системному зв'язку з обставинами справи, колегія суддів дійшла висновку, що цими документами підтверджується також факт укладення трудового договору з роботодавцем, оскільки нормами чинного у вказаних періодах законодавства СРСР було передбачено, що робітники, які направляються або запрошуються з інших місцевостей держави на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, які прирівнюються до цих районів, працюють лише на умовах укладення ними трудових договорів на роботу в цих районах.

Також колегія суддів враховує, що ст. 3 «Тимчасової Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, в галузі пенсійного забезпечення», підписаної 15.01.1993 року, передбачено, що при призначенні пенсії у відповідності із статтею 1 цієї Тимчасової Угоди на території України, компетентні органи Російської Федерації відшкодують витрати на виплату цієї пенсії у тій її частині, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, починаючи з 01 січня 1991 року. У цьому випадку частина пенсії, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, обчислюються за нормами законодавства Російської Федерації. Відшкодування витрат у відповідності із пунктом 1 цієї статті здійснюється згідно законодавства України.

З аналізу наведеної норми вбачається відсутність правових підстав не враховувати стаж роботи, набутий особою з 01.01.1991 року за період роботи в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі, при обчисленні пенсії, а навпаки ця норма підтверджує необхідність врахування такого стажу.

Також дана норма, на думку колегії суддів, кореспондується з положеннями ч. 2 ст. 6 багатосторонньої угоди від 13.03.1992 року «Про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», відповідно до якої для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Таким чином, відповідно до положень даної Угоди, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

А відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачені інші правила, ніж ті, які містяться в цьому законі, то застосовуються правила за цими договорами (угодами).

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, якщо певний період роботи особи на території Російської Федерації згідно із законодавством цієї держави повинен обчислюватися на пільгових підставах, то в такому ж порядку цей стаж повинен враховуватися і в Україні.

Так, у 1991-2001 роках на території Російської Федерації був чинний Закон «Про державні пенсії в Російської РСФР» від 20.11.1990 року № 340-1, відповідно до норм якого всі періоди роботи в районах Крайньої Півночі зараховуються в трудовий стаж в півторакратному розмірі. Аналогічні норми були встановлені і у Федеральному законі від 15.12.2001 року 166-ФЗ «Про державне пенсійне забезпечення в Російській Федерації», який набув чинності з 01.01.2002 року.

Враховуючи наведені вище обставини та положення нормативно-правових актів, колегія суддів встановила, що період роботи позивача з 02.03.1987 року по 31.12.1990 року в районах Крайньої Півночі враховано відповідачем до страхового стажу в пільговому періоді, а рішенням Калуського міськрайонного суду від 17.03.2015р., яке вступило в законну силу згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 17.09.2015р. підтверджено той факт, що ОСОБА_1 в період з 1986р. по 1994р. працював в районах Крайньої Півночі, саме тому колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 із зарахуванням до трудового стажу періодів його роботи в районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, з 01.01.1991 р. по 06.11.1994 р. на пільгових умовах з розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

У відповідності до ст.202 цього Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись: ч. 3 ст. 160, ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - залишити без задоволення.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12 липня 2017 року у справі № 345/1785/17 - скасувати та прийняти нову.

Визнати дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області протиправними щодо відмови зарахування ОСОБА_1 стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 01.01.1991 р. по 06.11.1994 р. у пільговому обчисленні в 1,5 (півтора кратному) розмірі.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 01.01.1991 р. по 06.11.1994 р., як трудовий стажу пільговому обчисленні в 1,5 (півтора кратному) розмірі.

Зобов'язати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплатити ОСОБА_1 перераховану пенсію, з врахуванням пільгового стажу починаючи з 28.02.2017р.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді В. П. Сапіга
Я. С. Попко
Повний текст судового рішення виготовлено 19.09.2017 року