Справа № 810/2475/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Київ № 810/2475/17

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Панової Г.В., при секретарі судового засідання: Касьянової О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача - Гінгерська В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_3 - фізична особа-підприємець

до Головного управління ДФС у Київській області

про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_3 - фізична особа-підприємець з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Київській області від 12.07.2017 № 1270 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 із 26 липня 2017 року тривалістю 10 днів - за період діяльності із 01.01.2016 по 31.12.2016» за підписом заступника начальника ОСОБА_4;

- визнати протиправними дії відповідача по включенню позивача до плану-графіку ІІІ кварталу 2017 року та його затвердження.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що оскаржуваний наказ прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства України, оскільки у спірному наказі не зазначено мети та будь-яких підстав для проведення перевірки.

Також представник позивача зазначає, що всупереч вимогам пункту 77.1 статті 77 Податкового кодексу України в редакції Закону від 21.12.2016 № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» (який набрав чинності 01.01.2017), план-графік документальних планових перевірок на поточний рік не був оприлюднений на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Крім того, представник позивача зазначив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 є платником податків з незначним ступенем ризику, у зв'язку з чим має включатися до плану-графіка перевірок не частіше, ніж раз на три календарних роки (пункт 77.2 статті 77 Податкового кодексу України), проте відповідачем при прийняті спірного наказу дана норма закону врахована не була, оскільки протягом 2013-2016 року позивача перевіряли 4 рази.

Також представник позивача зазначив, що пунктом 3 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 №71-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» визначено, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб-підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік контролюючими органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або згідно з вимогами Кримінального процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене позивач вважає, що дії відповідача по включенню його до до плану-графіку перевірок ІІІ кварталу 2017 року, його затвердження та прийняття спірного наказу є протиправними у зв'язку з чим спірний наказ підлягає скасуванню.

У судове засідання, призначене на 13.09.2017 прибув уповноважений представник позивача, який підтримав доводи викладені в адміністративному позові та просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача позову не визнав та стверджував, що позивача правомірно включено до плану-графіку перевірок ІІІ кварталу 2017 року, а оскаржуваний наказ прийнято відповідачем правомірно і у відповідності до вимог чинного податкового законодавства, що підтверджується обставиними наведеними в письмових запереченнях на позов.

Крім того, представник відповідача зазначив, що у період з 26.07.2017 по 08.08.2017 контролюючим органом на підставі спірного наказу (від 12.07.2017 № 1270) вже проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за наслідком якої було складено Акт перевірки від 21.08.2017 № 636/10-36-13-09/НОМЕР_1.

Враховуючи факт допуску контролюючого органу до перевірки на підставі спірного наказу та практику Вищого адміністративного суду України (постанова від 28.08.2017 у справі № 2а/0370/2146/11) та Верховного суду України (постанова від 24.12.2010 у справі № 21-25а10) відповідно до якої, позов про оскарження наказів про призначення перевірки, дії контролюючого органу щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише у тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки, відповідач вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.10.1998 Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області зареєстровано субє'ктом підприємницької діяльності ОСОБА_3, номер запису про державну реєстрацію 0007211.

Як платник податків на час прийняття спірного наказу позивач перебував на податковому обліку в Білоцерківській ОДПІ ГУ ДФС у Київській області.

12.07.2017 Головним Управлінням ДФС у Київській області видано наказ № 1270 про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карти НОМЕР_1) з 26.07.2017 по 31.12.2016.

Зазначений Наказ отриманий позивачем 14.07.2017. Працівників контролюючого органу позивачем було допущено до перевірки.

Не погодившись з правомірністю прийнятого наказу від 12.07.2017 № 1270, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 77.1 статті 77 Податкового кодексу України (в редакції, що діяла на час прийняття спірного наказу) документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно з пунктом 77.2 статті 77 Податкового кодексу України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Платники податків - юридичні особи, що відповідають критеріям, визначеним пунктом 43підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу, та у яких сума сплаченого до бюджету податку на додану вартість становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, а також самозайняті особи, сума сплачених податків яких становить не менше п'яти відсотків від задекларованого доходу за звітний податковий період, включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки. Зазначена норма не поширюється на таких платників податків у разі порушення ними статей 45, 49, 50, 51, 57 цього Кодексу.

Як встановлено судом, 27.06.2017 в.о. Голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 затверджено План - графік проведення документальних планових перевірок платників податків на III квартал 2017 року, який сформовано згідно з вимогами Наказу Міністерства Фінансів України «Про затвердження Порядку формування плану-графіку проведення документальних планових перевірок платників податків» від 02.06.2015 № 524.

Відповідно до наданої відповідачем виписки з Плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на III квартал 2017 року до нього включено суб'єкта господарювання - фізична особа ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Під час розгляду справи, представник відповідача обґрунтовуючи протиправність включення позивача до плану-графіку перевірок ІІІ кварталу 2017 року посилався на пункт 77.1 статті 77 Податкового кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 р. № 1797-VIII.

Відповідно до вказаного Закону, пункт 77.1 статті 77 Податкового кодексу України був доповнений абзацом 2, відповідно до якого план-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

В той же час, розділом ІІ вказаного Закону "Прикінцеві та перехідні положення" передбачено, що він набирає чинності з 1 січня 2017 року.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99у за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення частини 1 статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у податкового органу обов'язок щодо оприлюднення планів-графіків документальних планових перевірок до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, виникає з 01.01.2017 на 2018 рік та наступні періоди, а не на 2017 рік, як це зазначає позивач.

Також суд не погоджується з твердженнями позивача, стосовно того, що контролюючим органом порушено положення пункту 77.2 статті 77 Податкового кодексу України, а саме включено позивача до плану-графіку перевірок ІІІ кварталу 2017 року, не зважаючи на ту обставину, що протягом 2013-2016 років позивача перевіряли тричі та той факт, що позивач відноситься до платників податків з незначним ступенем ризику, які включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки.

Так, суд зазначає, що 02.06.2015 Наказом Міністерства фінансів України № 524 затверджено «Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків», зареєстрований Міністерством юстиції України 24.06.2015 № 751/27196 (далі - Порядок № 524).

Відповідно до преамбули Порядку № 524 цей Порядок розроблений з метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - план-графік).

Згідно з пунктом 4 Розділу I вказаного Порядку до плану-графіка відбираються платники податків відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Податкового кодексу України.

Необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів визначення податкового зобов'язання платника податків, а також періоду діяльності платника, який не було охоплено перевіркою, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу у частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов'язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати податку з доходів фізичних осіб, та зобов'язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Підпунктом 1 пункту 5 Розділу IV «Порядок відбору до плану - графіка само зайнятих осіб» встановлено наступні критерії відбору самозайнятих осіб високого ступеня ризику: перевищення сумою доходів, отриманих платником податків за ознаками, визначеними Довідником ознак доходів, 127 (інші доходи) та/або 157 (дохід, виплачений самозайнятій особі), суми доходу від провадження господарської діяльності на 10 та більше відсотків; перевищення обсягів експортних операцій над задекларованою сумою доходу на 10 та більше відсотків; заниження податкового зобов'язання в обсязі, що становить 10 та більше відсотків суми задекларованих податкових зобов'язань з податку на додану вартість за календарний рік, та/або завищення податкового кредиту з податку на додану вартість в обсязі, що становить 5 та більше відсотків суми задекларованого податкового кредиту з податку на додану вартість; декларування сум доходу на рівні або менше рівня витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування; розмір інших витрат, у тому числі вартість виконаних робіт, наданих послуг, становить 30 або більше відсотків задекларованої в податковій звітності вартості документально підтверджених витрат, пов'язаних з господарською діяльністю платника податків; наявність розбіжностей між сумою чистого оподатковуваного доходу, відображеною в декларації про майновий стан і доходи, та сумою доходу, зазначеною у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, на 5 та більше відсотків; нарахування та виплата доходів за ознаками, визначеними Довідником ознак доходів, 101 (заробітна плата, нарахована (виплачена)) та/або 102 (виплати відповідно до умов цивільно-правового договору), без утримання, перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб та/або єдиного внеску; порушення встановлених строків сплати єдиного внеску більше ніж на 365 днів; невідповідність обсягів імпортних операцій задекларованому доходу або обсягам постачання на 20 та більше відсотків; наявність інформації, що свідчить про ухилення від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом; загальна сума витрат, відображених у декларації про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального доходу, задекларованого у такій декларації.

Представником відповідача під час розгляду справи було надану суду «Інформаційно - аналітичну довідку щодо господарської діяльності самозайнятої особи, яка включається до плану-графіка проведення документальних перевірок суб'єктів господарювання на III квартал 2017 року», відповідно до змісту якої, позивач має наступні ризики: щодо заниження суми ЄСВ із доходів найманих працівників за 2016 рік; використання неоформленої найманої праці; ризик наявного факту пересорту товару; ймовірний факт завищення витрат та податкового кредиту; наявний ризик щодо заниження суми ЄСВ з отриманого доходу за 2016 рік; наявний ризик використання неоформленої найманої праці.

Враховуючи положення Порядку № 524 та даних Інформаційно - аналітичної довідки, суд дійшов висновку, про правомірність включення відповідачем фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до плану - графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на III квартал 2017 року.

Стосовно позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасувати наказу від 12.07.2017 № 1270 «Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 із 26 липня 2017 року тривалістю 10 днів - за період діяльності із 01.01.2016 по 31.12.2016», суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 5 Розділу I Порядку № 524 затверджений план-графік є обов'язковим для виконання всіма підрозділами територіальних органів ДФС.

Відповідно до абзацу 1 пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Стосовно твердженню позивача про встановлення мораторію на проведення документальних перевірок у 2015-2016 роках та можливість їх призначення виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами КПК України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 03.11.2016 № 1728-VIII

до 31 грудня 2017 року (далі - Закон від 03.11.2016 № 1728-VIII) встановлено мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Разом з тим, згідно статті 6 вказаного Закону дія останнього не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, та його територіальними органами.

Враховуючи викладене посилання позивача на встановлення мораторію на проведення у 2017 році органами ДФС України планових перевірок є помилковим.

Також Законом від 03.11.2016 № 1728-VIII внесено зміни до першого речення абзацу першого пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" та викладено його у такій редакції: " 3. Установити, що у 2015 та 2016 роках перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців з обсягом доходу до 20 мільйонів гривень за попередній календарний рік Державною фіскальною службою України та її територіальними органами, Державною фінансовою інспекцією та її територіальними органами здійснюються виключно з дозволу Кабінету Міністрів України, за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки, згідно з рішенням суду або з вимогами Кримінального процесуального кодексу України".

Станом на 2017 рік обмежень щодо проведення перевірок контролюючими органами ДФС України чинне законодавство не містить, у зв'язку чим видання оскаржуваного наказу 14.03.2017 не суперечить чинному законодавству.

Крім того, включення суб'єкта господарювання до плану-графіка проведення планових документальних перевірок у 2016 році під час дії мораторію на проведення перевірок саме по собі не свідчить про порушення відповідачами законодавства про проведення таких перевірок, оскільки, як було неодноразово зазначено раніше, підставою для проведення документальної планової виїзної перевірки є наказ про її проведення, який прийнятий у березні 2017 року, під час якого обмеження на проведення планових перевірок органами ДФС України вже не діяли.

Аналогічної думки дійшов Київський апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 27.06.2017 у справі № 810/1098/17.

Відповідно до абзацу 2 пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Як встановлено судом та не заперечувалось представником позивача, наказ про проведення перевірки від 12.07.2017 № 1270 позивач отримав 14.07.2017.

Разом з спірним наказом, позивачу було надіслано повідомлення від 12.07.2017 № 384/10-36-13-09.

Відповідно до змісту якого, з 26.07.2017 року буде документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем не було порушено положення абзацу 2 пункту 77.4 статті 77 Податкового кодексу України.

Пунктом 77.6 статті 77 Податкового кодексу України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Зі змісту спірного наказу, судом встановлено, що наказ виданий на підставі плану графіку на III квартал 2017 року проведення документальних перевірок фізичних осіб-підприємців Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області та відповідно до статті 77 Податкового кодексу України, пункту 2 частини 1 статті 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування із змінами та доповненнями».

Відповідно до зазначеного наказу, необхідно провести документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з 26.07.2017 тривалістю 10 робочих днів за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2016 року.

Враховуючи зміст статті пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України та зміст спірного наказу, суд дійшов висновку, що наказ від 12.07.2017 № 1270 оформлений відповідно до вимог чинного законодавства України.

У свою чергу, суд зазначає, що у судовому засіданні 13.09.2017 представником відповідача було повідомлено суду, що позивач допустив посадових осіб контролюючого органу до перевірки на підставі спірного наказу за результатами якої вув складений Акт перевірки від 21.08.2017 № 636/10-36-13-09/НОМЕР_1 «Про результати документальної планової виїзної перевірки дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016.

Отже, станом на 13.09.2017 оспорюваний наказ є реалізованим (виконаним).

З огляду на викладене, суд зазначає, що згідно з правовою позицією Верховного Суду України, що наведена у постанові від 24.12.2010 у справі № 21-25а10, платник податку який вважає порушеним порядок та підстави призначення податкової перевірки щодо нього, має захищати свої права шляхом не допуску посадових осіб контролюючого органу до такої перевірки. Якщо ж допуск до податкової перевірки відбувся, в подальшому предметом розгляду в суді має бути лише суть виявлених порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковим органом.

Тобто, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе.

З урахуванням викладеного, вимоги платника податків про визнання протиправним та скасування наказу на проведення перевірки можуть бути задоволені лише у тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. В іншому разі позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідний наказ вичерпав свою дію у зв'язку з його реалізацією, а його скасування не буде мати наслідком відновлення порушених прав платника податків.

Беручи до уваги, що позивач не скористався наданим йому правом не допустити посадову особу контролюючого органу до перевірки та враховуючи, що оскаржуваний наказ вичерпав свою дію у зв'язку з його виконанням, вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності своїх дій не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

Водночас, позивачем не було надано суду доказів, спростовуючих доводи відповідача, а також не наведено жодних контраргументів на підтвердження протиправності прийнятого спірного наказу.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб'єкта владних повноважень, а доказів понесення ним інших витрат, пов'язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати стягненню з позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 158 - 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.

Дата виготовлення і підписання повного тексту постанови - 18 вересня 2017 р.