Справа № 642/2231/17
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 р.Справа № 642/2231/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Бершова Г.Є.
Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.05.2017 по справі № 642/2231/17
за позовом ОСОБА_1
до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України
про визнання дії, бездіяльності та рішення протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, щодо обчислення, призначення соціальних виплат та допомоги,
ВСТАНОВИЛА:
В травні 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить суд:
- визнати дії Харківського ОВК протиправними, які полягають у внесенні до висновку від 14.11.2016 № 366/ОГД не передбаченої законом інформації до Додатку 13 затверджений Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014;
- визнати не чинним висновок від 14.11.2016 р., №366/ОГД ХОВК, який направлений на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України;
- зобов`язати Харківський ОВК повторно скласти та направити висновок за формою - Додаток 13 затверджений Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014 р., на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України, щодо призначення йому одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму - з дотриманням вимог п. 4.7. Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014 р. та внести до висновку інформацію передбачену Додатком 13 до Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014;
- визнати протиправним та скасувати п. 14 протоколу № 118 від 29.12.2016 р. Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум;
- визнати бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді документів ОСОБА_1 після надходження у місячний строк у Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 р., щодо призначення одноразової грошової допомоги;
- зобов`язати Міністерство оборони України розглянути та вирішити питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги….." затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013р. та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 267 КАС України подати у 15 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення;
- зобов`язати Міністерство оборони України відповідно до ст. 267 КАС України подати у 45 денний строк після набрання чинності рішення, звіт про виконання судового рішення.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 30.05.2017 по справі № 642/2231/17, прийнятою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано дії Харківського ОВК протиправними, які полягають у внесенні до висновку від 14.11.2016 р. №366/ОГД не передбаченої законом інформації до Додатку 13 затверджений Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014 р.
Визнано не чинним висновок від 14.11.2016, №366/ОГД ХОВК, який направлений на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України.
Зобов`язано Харківського ОВК повторно скласти та направити висновок за формою - Додаток 13 затверджений Наказом Міністра оборони України № 530 від 14.08.2014, на адресу Директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України, щодо призначення одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму - з дотриманням вимог п. 4.7. Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014р. та внести до висновку інформацію передбачену Додатком 13 до Положення затвердженого Наказом Міністра оборони України №530 від 14.08.2014р.
Визнано протиправним та скасовано п. 14 протоколу №118 від 29.12.2016р. Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум.
Визнано бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у не розгляді документів після надходження у місячний строк у Порядку затвердженим Постановою КМУ № 975 від 25.12.2013, щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги.
Зобов`язано Міністерство оборони України розглянути та вирішити питання, щодо призначення позивачу ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги….." затвердженого постановою КМУ №975 від 25 грудня 2013 року та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року.
В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Відповідач Міністерство оборони України, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.05.2017 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги представник відповідача вказує, що при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги позивачем не було надано документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане з вчиненням особою злочину чи адміністративного правопорушення, або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння особою собі тілесного ушкодження, а відтак, за відсутності вказаних документів неможливо визначити права позивача на отримання одноразової грошової допомоги. Також стверджує, що позивач проходив службу у Прикордонних військах КДБ СРСР, тому витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги позивачу мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. Таким чином, вважає рішення суду першої інстанції незаконним та таким, що підлягає скасуванню, а його апеляційна скарга задоволенню.
Скориставшись правом подання заперечень на апеляційну скаргу, представник позивача вказав, що у Міністерства оборони України не було жодних правових підстав для відмови в призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги відповідача, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 в період з 23.04.1985 по 06.05.1987 проходив службу у Збройних силах СРСР, у тому числі у складі діючої армії на території Демократичної Республіки Афганістан, в/ч 2042.
13 травня 2009 року Центральною військово-лікарською комісією про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв встановлено, що множинне мінно-вибухове поранення, контузія та їх наслідки у позивача пов`язані з виконанням обовязків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 13).
Згідно довідки МСЕК від 30.05.2014 року ОСОБА_1 була встановлена II група інваліда війни з 01.07.2014 з причин поранення, контузії та їх наслідки пов`язані з виконанням обов`язків військовослужбовця при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (а.с. 12).
В липні 2016 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, на що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу була надана відповідь, згідно якої позивачу було відмовлено у складанні висновку та направлення його з документами до Департаменту фінансів Міністерства оборони України, у зв`язку з відсутністю передбачених для цього законодавством підстав.
Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 по справі № 642/5445/16-а, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги .." та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року (а.с. 15-20).
14.11.2016 Харківським ОВК на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 по справі № 642/5445/16-а було направлено висновок та надані позивачем документи на адресу директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України № 366/ОГД (а.с. 10).
Листом від 18.01.2017 № 100/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 проінформував позивача про те, що за результатами розгляду наданих документів Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 29.12.2016 (протокол № 118) дійшла висновку про повернення документів ОСОБА_1 на доопрацювання з мотивів того, що позивач на день звільнення проходив службу в Прикордонних військах КДБ СРСР, тому витрати, пов`язані з виплатою одноразової грошової допомоги таким особам мають здійснюватися Державною прикордонною службою України. Окрім того, заявником не подано документи у повному обсязі, а саме не надано документ, що свідчить про обставини поранення та не має документів про те, чи відбувалася зміна групи інвалідності в період з 2009 по 2014 рік (а.с. 11).
Не погодившись з такими діями відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання бездіяльності, дій та рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач проходив службу саме у Збройних силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, тому в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому II групи інвалідності, у зв`язку з пораненням, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.
Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, а також приписи ст.ст. 2, 3, 14 КАС України щодо обов`язковості судових рішень, ст. 181 КАС України щодо процесуальної можливості сторони виконавчого провадження оскаржити дії державного виконавця у процесі виконання судового рішення, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог про встановлення контролю за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Міністерства оборони України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Відповідно до статті 41 вказаного Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Згідно статті 1 вищевказаного Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Розділом ІІ Закону № 2011-XII встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до п. б ч. 1 ст.16-2 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.
Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.
Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 18 листопада 2014 року у справі №21-446а14 та 21 квітня 2015 року у справі № 21-135а15.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби (в тому числі і строкової) мають особи, які отримали інвалідність внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби незалежно від часу настання інвалідності.
Таким чином, оскільки позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, то він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону № 2011-XII та відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 (далі - Порядок № 975).
Судовим розглядом встановлено, що позивачу була встановлена II група інваліда війни з 01.07.2014 року з причин поранення, контузії та їх наслідки пов`язані з виконанням обов`язків військовослужбовця при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у зв`язку з чим останній звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги. Постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 по справі №642/5445/16-а, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.11.2016, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 подати висновок та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерства Оборони України щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" та Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплат одноразової грошової допомоги .." та Наказом Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року.
Згідно з п. 13 Порядку № 975 у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів керівник відповідача мав подати розпоряднику бюджетних коштів (Міністерству Оборони України) висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в. п. 11 цього Порядку.
Форма висновку встановлена Додатком - 13 до "Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей", затвердженого наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26070 (далі - Наказ № 530). Згідно вказаного додатку - 13 до Наказу № 530 до висновку вноситься наступна інформація:
1.Прізвище, ім`я та по батькові військовослужбовця;
2.Дату визнання інвалідності;
3.Групу інвалідності;
4.Кратний розмір одноразової грошової допомоги.
Разом із тим, як вбачається з висновку від 14.11.2016, який був направлений на адресу директора департаменту Фінансів Міністерства оборони України № 366/ОГД, до вказаного висновку протиправно внесена інформація, яка не вказана у формі висновку, яка встановлена Додатком - 13 до Наказу № 530, а саме, що "командування вважає, що ОСОБА_1 не має право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки звільнився з військової служби з військової частини НОМЕР_1 Прикордонних військ та не надав документ, що свідчить про причини та обставини поранення".
Таким чином, висновок від 14.11.2016, який був направлений ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу директора департаменту Фінансів Міністерства оборони України № 366/ОГД, не відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України.
З огляду на викладене, оскільки Харківський ОВК протиправно вніс інформацію, не передбачену законодавством України, чим фактично запропонував Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум винести негативне рішення щодо позивача з приводу призначення йому одноразової грошової допомоги, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 19 Конституції України, п. 13 Порядку № 975, п.4.7. та Додатку 13 Наказу № 530, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що висновок від 14.11.2016 ІНФОРМАЦІЯ_1 № 366/ОГД підлягає визнанню нечинним.
Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для зобов`язання Харківського ОВК повторно скласти та надіслати висновок з документами про призначення позивачу одноразової грошової допомоги на адресу Міністерства оборони України, оскільки рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги можливо прийняти на підставі наданих позивачем документів та висновку Харківського ОВК згідно приписів п. 13. Порядку № 975.
Доводи апелянта про те, що позивачем було надано неповний пакет документів, зокрема, не надано жодного документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивача було призвано на строкову військову службу та звільнено з цієї служби на підставі наказів Міністерства оборони колишнього СРСР, причинний зв`язок поранення, отриманого ОСОБА_1 під час виконання обов`язків військової служби в період перебування в Афганістані, встановлено саме Центральною військово - лікарською комісією Міністерства оборони України.
Відповідно до приписів п. 4.7 Наказу № 530 - у разі настання інвалідності подається, зокрема, копія акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження - надається лише у разі, якщо поранення (контузія, травма або каліцтво) не пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до п. 21.7.Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 № 402 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800 (далі - Положення № 402) постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення,контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року № 36 (0169-01 ), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за № 169/5360 (зі змінами), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення,контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Згідно з п. 21.8. Положення № 402 при медичному огляді військовослужбовців, колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 04 січня 1994 року № 2 (0177-94), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за № 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи).
З аналізу вказаних нормативно-правових актів вбачається, що документом, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження може бути будь-який документ, який містить таку інформацію.
Висновком експерта з питань судово-медичної експертизи № 959 від 24.02.2019 не встановлено в діях позивача протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії), і цей висновок є належним документом, що і свідчить про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання, що також підтверджується протоколом № 365 від 13.05.2009.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність повноважень у Центральної ВЛК Міністерства оборони України щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв стосовно колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 з виконанням обов`язків військової служби під час перебування в країні, де велись бойові дії, а також те, що позивачем був наданий повний перелік документів згідно Порядку № 975.
Враховуючи, що Міністерством оборони України не надано доказів правомірності своїх дій, які полягають у поверненні документів на доопрацювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач має право на нарахування та виплату одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, який отримав ІІ групу інвалідності внаслідок виконання обов`язків військової служби у розмірі та порядку, встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Окрім того, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги від Міністерства оборони України також встановлено постановою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 по справі № 642/5445/16-а, а відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування п. 14 протоколу №118 від 29.12.2016 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, визнання протиправною відмову Міністерства оборони України у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги…", затвердженого постановою КМУ № 975 від 25.12.2013, та зобов`язання Міністерства оборони України розглянути та вирішити питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей", Порядку "Про призначення і виплату одноразової грошової допомоги….." затвердженого постановою КМУ № 975 від 25 грудня 2013 р. та Наказу Міністерства Оборони України № 530 від 14.08.2014 року
При цьому, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність обов`язку здійснювати призначення і виплату позивачеві одноразової грошової допомоги з посиланням на те, що прикордонні війська, у складі яких позивач проходив військову службу, не входять до структури Збройних Сил України та не відносяться до підпорядкування Міністерства оборони України, у зв`язку з чим останнє не зобов`язане нести витрати по виплаті позивачеві вказаної допомоги, з огляду на таке.
Згідно з п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 року № 10224-ХІ "Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ" прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.
У відповідності до п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 року "Про військові формування на Україні", Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.
Згідно з ст. 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.
Крім того, статтями 1, 2 Угоди між державами-учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні і правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей, яка набула чинності для України 14.02.1992 року, встановлено, що за військовослужбовцями, особами, які звільнились з військової служби і проживають на території держав-учасниць Співдружності, а також членами їхніх сімей зберігаються права і пільги, встановлені раніше законами та іншими нормативними актами колишнього Союзу РСР. Односторонні обмеження зазначених прав і пільг військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей не допускаються.
Держави Співдружності своїм законодавством встановлюють і забезпечують всю повноту політичних, соціально-економічних та особистих прав і свобод військовослужбовцям, особам, звільненим з військової служби, та членам їхніх сімей відповідно до норм міжнародного права і положень цієї Угоди. Статтею 4 зазначеної Угоди передбачено, що держави-учасниці Співдружності беруть на себе зобов`язання у 1992 році розробити і прийняти взаємопогоджені законодавчі акти про соціальний захист військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей.
Законом України "Про ратифікацію Протоколу до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року", від 07.06.2001 року № 2495-ІІІ ратифіковано Протокол до Угоди між державами - учасницями Співдружності Незалежних Держав про соціальні та правові гарантії військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їхніх сімей від 14.02.1992 року.
Відповідно до статті 1 даного Протоколу, на громадян, які проходили військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР та які переведені (зараховані) на військову службу в Збройні Сили, інші війська, інші військові формування та органи держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, при їх переїзді на постійне місце проживання з однієї держави Співдружності до іншої поширюються права та пільги, гарантії та компенсації, встановлені законодавством та іншими нормативними правовими актами для військовослужбовців Держави Співдружності, обраної для постійного проживання.
Відтак, відповідно до вищезазначених норм, міждержавними Угодами не встановлено порядок отримання одноразової грошової допомоги, однак, зазначеними актами гарантується кожному військовослужбовцю, який проходив військову службу у військових частинах Збройних Сил, інших військах, військових формуваннях та органах колишнього Союзу РСР, право на отримання пільг, гарантій та компенсацій на території тієї держави Співдружності, на якій він проживає.
Таким чином, в силу ст. 16 Закону № 2011-XII, колегія суддів зазначає, що обов`язок для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності, у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України, а тому доводи апеляційної скарги, що Міністерство оборони України не є по даним правовідносинам правонаступником Прикордонних військ СРСР, є необґрунтованими.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 197, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.
Постанову Ленінського районного суду м. Харкова від 30.05.2017 по справі № 642/2231/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, є остаточною та оскарженню не підлягає в силу приписів ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Бершов Г.Є.
Судді Катунов В.В. Ральченко І.М.