Справа № 808/1202/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року о/об 12 год. 28 хв.Справа № 808/1202/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Запорізької області про визнання дій протиправними та скасування наказу

за участі:

позивача - ОСОБА_2

(особа посвідчується паспортом серія АЕ № 218957)

представника відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності № 05/2-2249-17 від 11.07.2017 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Прокуратури Запорізької області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії прокурора Запорізької області та скасувати наказ №111ц від 24 лютого 2017 року;

зобов'язати прокуратуру Запорізької області нарахувати та виплатити позивачу премію за лютий 2017 року в повному обсязі за час роботи позивача на посаді прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3.

Адміністративний позов мотивовано тим, що наказ №111ц від 24 лютого 2017 року прокурора Запорізької області підлягає скасуванню, оскільки прокурори областей мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення як: догану, пониження в посаді, звільнення, крім пониження на посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України, а відтак, у прокурора області відсутні повноваження на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді деприміювання, оскільки позбавлення премії не є дисциплінарним стягненням. Разом з тим зазначає, що преміювання працівників прокуратури не здійснюється керівником органу прокуратури за несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни. В таких випадках премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується. Між тим, на думку позивача він не допускав несвоєчасне виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни, тому вважає, що його позбавили преміювання незаконно.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях, відповідно до яких зазначає, що премії виплачуються працівникам щомісяця на підставі наказів Генерального прокурора України, прокурорів обласного рівня, ректора Національної академії прокуратури України. Розмір премії визначається відповідно до об'єктивної оцінки роботи працівника та його особистого вкладу в загальні результати роботи у відсотках до місячної заробітної плати працівника та грошового забезпечення військовослужбовця без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами. Таким чином, преміювання працівників органів прокуратури є правом керівника, яке він реалізує на власний розсуд з урахуванням особистого вкладу працівника до загальних результатів роботи. Зазначає, що за результатами оперативної наради вирішено за допущені недоліки при здійсненні підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 вжити до прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_1 заходи впливу передбачені Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, позбавивши його премії на 20% за лютий 2017 року. Крім того вказує, що 21 лютого 2017 року на адресу прокуратури Запорізької області надійшла доповідна записка щодо преміювання працівників Запорізької місцевої прокуратури № 3 за лютий 2017 року за підписом керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 У пункті 3 вказаної доповідної записки зазначено, що за порушення виконавської дисципліни, вимог наказу Генерального прокурора України від 19 січня 2017 року № 15 «Про основні засади організації роботи в органах прокуратури України», неналежне виконання службових обов'язків, ОСОБА_2 заслуговує на позбавлення грошового заохочення у лютому 2017 року на 100%. На підставі наведеного, наказом прокурора Запорізької області від 24 лютого 2017 року № 111ц ОСОБА_1 не виплачено премію за лютий 2017 року за порушення виконавської дисципліни, вимог наказу Генерального прокурора України від 19 січня 2017 року № 15 «Про основні засади організації роботи в органах прокуратури України», неналежне виконання службових обов'язків та за допущені недоліки у здійсненні підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 Отже вказує на те, що дії прокурора області є обґрунтованими та законними, а оскаржуваний наказ не суперечить вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Відповідно до статті 41 КАС України, у судовому засіданні здійснювалось повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів, а саме: комплексу «Камертон».

Відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 13 вересня 2017 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину постанови та оголошено про час виготовлення постанови у повному обсязі.

Суд, вислухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

На оперативній нараді зясовано, що процесуальним керівником - прокурором Пологівського відділу Токмацької місцевої прокуратури ОСОБА_1 не було вжито всіх можливих заходів щодо доведеності вини обвинуваченого, зокрема: не проведено одночасний допит обвинуваченого та свідка ОСОБА_6, не перевірено версію ОСОБА_4 щодо можливості вчинення вбивства ОСОБА_6 та вчинення, у такому випадку, ОСОБА_4 приховування особливо тяжкого злочину. Крім того, не усунуто невідповідність нового обвинувального акта вимогам статті 291 КПК України. Вироком Пологівського районного суду від 11 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 січня 2017 року, ОСОБА_4 виправдано за частиною 1 статті 115 КК України у зв'язку із недоведеністю обвинувачення.

За результатами оперативної наради вирішено за допущені недоліки у здійсненні підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 вжити до прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_1 заходи впливу, передбачені Положенням, позбавивши його премії на 20 % за лютий 2017 року.

Позивач приймав участь у нараді та прийняте рішення щодо позбавлення його премій у розмірі 20 % йому було відоме.

Крім того, 21 лютого 2017 року на адресу прокуратури Запорізької області надійшла доповідна записка щодо преміювання працівників Запорізької місцевої прокуратури № 3 за лютий 2017 року за підписом керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5

У пункті 3 вказаної доповідної записки зазначено, що за порушення виконавської дисципліни, вимог наказу Генерального прокурора України від 19 січня 2017 року № 15 «Про основні засади організації роботи в органах прокуратури України», неналежне виконання службових обов'язків, ОСОБА_2 заслуговує на позбавлення грошового заохочення у лютому 2017 року на 100%.

Доповідна записка надавалась позивачу для ознайомлення про що свідчить підпис без заперечень та зауважень.

На підставі наведеного, наказом прокурора Запорізької області від 24 лютого 2017 року № 111ц ОСОБА_1 не виплачено премію за лютий 2017 року за порушення виконавської дисципліни, вимог наказу Генерального прокурора України від 19 січня 2017 року № 15 «Про основні засади організації роботи в органах прокуратури України», за неналежне виконання службових обов'язків та за допущені недоліки при здійсненні підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4

Позивач не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14 жовтня 2014 року.

За визначенням частини 2 статті 11 Закону України «Про прокуратуру» керівник регіональної прокуратури керівник регіональної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 81 Закону України «Про прокуратуру» заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за вислугу років; виконання обовязків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Преміювання прокурорів здійснюється в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

За змістом підпункту 2 пункту 2 Постанови Кабінету ОСОБА_7 України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури» № 505 від 31 травня 2012 року керівникам органів прокуратури у межах затвердженого фонду оплати праці надано право: 2) здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи, а також з нагоди державних, професійних свят та ювілейних дат у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду оплати праці.

При вирішенні спорів про виплату премій необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

Така правова позиція визначена в постанові Верховного суду України від 15 травня 2017 року 6-2790цс16.

З урахуванням вищевикладеного суд зазначає наступне.

Відповідно до постанов Кабінету ОСОБА_7 України від 31 травня 2012 року № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», від 9 березня 2006 року № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», наказу Міністерства праці України від 2 жовтня 1996 року № 77 «Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів», а також інших нормативно-правових актів, що регламентують питання оплати праці розроблено Положення про преміювання працівників органів прокуратури України затверджене Наказом Генерального прокурора України №84 від 18 червня 2015 року.

Положенням визначені підстави і порядок преміювання прокурорсько-слідчих працівників, військовослужбовців, державних службовців, службовців та робітників органів прокуратури України (надалі - працівники) (пункт 1.2 Положення про преміювання працівників органів прокуратури України).

Відповідно до пункту 1.4 Положення №84 від 18 червня 2015 року премії виплачуються працівникам щомісяця на підставі наказів Генерального прокурора України, прокурорів обласного рівня, ректора Національної академії прокуратури України.

У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни премія виплачується в меншому розмірі або не виплачується (пункт 1.8 Положення №84 від 18 червня 2015 року).

За правилами пункту 3.3 Положення №84 від 18 червня 2015 року у разі неналежного виконання працівниками службових обов'язків, що спричиняє невиплату премії або виплату в меншому розмірі, керівники структурних підрозділів Генеральної прокуратури України, прокуратур обласного рівня та міжміськрайпрокурори складають мотивований рапорт, у якому зазначають відсоток, на який зменшується премія. Рішення про невиплату премії або виплату в меншому розмірі узгоджуються з відповідними заступниками Генерального прокурора України, прокурорами обласного рівня, ректором Національної академії прокуратури України, доводяться до відома працівників і до 18 числа кожного місяця передаються до кадрових підрозділів.

З вищенаведеного встановлено, що рішення щодо преміювання, або позбавлення премії приймається зокрема прокурорами обласного рівня.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи 21 лютого 2017 року на адресу прокуратури Запорізької області надійшла доповідна записка щодо преміювання працівників Запорізької місцевої прокуратури № 3 за лютий 2017 року за підписом керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 У пункті 3 вказаної доповідної записки зазначено мотиви, що за порушення виконавської дисципліни, вимог наказу Генерального прокурора України від 19 січня 2017 року № 15 «Про основні засади організації роботи в органах прокуратури України», неналежне виконання службових обов'язків, ОСОБА_2 заслуговує на позбавлення грошового заохочення у лютому 2017 року на 100%.

Як вказано раніше, то зазначене подання підписано позивачем без зауважень щодо мотивів (підстав) позбавлення премії.

Разом з тим за результатами оперативної наради вирішено за допущені недоліки при здійсненні підтримання державного обвинувачення у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 вжити до прокурора Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_1 заходи впливу передбачені Положенням про преміювання працівників органів прокуратури, позбавивши його премії на 20% за лютий 2017 року.

За правилами пункту 3.3.1 Положення №84 від 18 червня 2015 року на підставі цих пропозицій готуються проекти відповідних наказів про виплату середньовизначеного розміру премії із зазначенням працівників, яким премія виплачується в меншому розмірі чи не виплачується взагалі.

Під час дослідження матеріалів справи судом встановлено що наказ №111ц від 24 лютого 2017 року прийнято на підставі доповідної записки керівника Запорізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_5 від 17 лютого 2017 року №1355 та протоколу оперативної наради від 15 лютого 2017 року.

Рішення щодо належного або неналежного виконання посадових обовязків приймається керівником Запорізької місцевої прокуратури № 3 та є його дискреційним повноваженням.

При цьому, згідно Рекомендацій Комітету ОСОБА_7 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_7 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що прокурор Запорізької області прийняв оскаржуваний наказ №111ц від 24 лютого 2017 року на підставі наданих йому повноважень передбачених Положенням №84 від 18 червня 2015 року та Законом України «Про прокуратуру».

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що прокурор області не наділений правом приймати рішення щодо деприміювання ОСОБА_1, оскільки прокурор області прийняв оскаржуваний наказ на підставі доповідної записки керівника прокуратури, як того вимагає пункт 3.3 Положення №84 від 18 червня 2015 року та не є дисциплінарним стягненням.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно частини 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного наказу №111ц від 24 лютого 2017 року з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 71, 86, 94, 158, 160-163, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до частини 1 статті 254 КАС України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами встановленими статтями 185-186 КАС України.

Суддя Д.В. Татаринов