Справа № 807/56/16
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6647/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Пліша М.А., Шинкар Т.І,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Берегово-Тиса» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2016 року позивач ПАТ «Берегово-Тиса» звернулося в суд з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України від 15 грудня 2015 року №000494 про застосування фінансових санкцій в сумі 17 000,00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що ліцензії на право оптової торгівлі у позивача у травні місяці 2015 року не було, відтак в нього не виникало обов»язку подавати звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв, а висновок відповідача про те, що ним порушено вимоги частини 3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» є хибним.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю; визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 15 грудня 2015 року №000494 про застосування фінансових санкцій в сумі 17 000,00 грн.; вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою суду першої інстанції, ДФС України оскаржило її в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що 15 липня 2015 року Державною фіскальною службою України видано Ліцензію серії АЕ № 297187, відповідно до якої Публічному акціонерному товариству «Берегово-Тиса» надано право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту), термін дії якої з 15 липня 2015 року по 15 липня 2020 року (а.с. 10-11).

14 вересня 2015 року Головним управлінням ДФС у Закарпатській області встановлено, що суб»єктом господарювання ПАТ «Берегово-Тиса» порушено вимоги частини 3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а саме: не подано Звіт про обсяги придбання та реалізації алкогольних напоїв за травень 2015 року по формі № 1-ОА.

Виявлені порушення були оформленні висновком про неподання чи несвоєчасне подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (а тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за №3564/8/07-16-21-02-08 від 14 вересня 2015 року (а.с. 40-41).

15 грудня 2015 року Державною фіскальною службою України було прийнято рішення за №000494 на підставі висновку від 14 вересня 2015 року №3564/8/07-16-21-02-08 та у відповідності до вимог абзацу 18 частини 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» до Публічного акціонерного товариства «Берегово-Тиса» застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. (а.с. 7).

Листом від 20 січня 2016 року за № 97/10/07-16-21-02-13 позивача проінформовано, що в результаті проведеного в серпні 2015 року аналізу поданої інформації суб»єктами господарювання, які здійснюють діяльність у сфері оптової торгівлі алкогольними напоями звітності за формою 1-ОА за липень 2015 року встановлено, що ПАТ «Берегово-Тиса» не подано звіт передбачений вимогами частини 3 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що в позивача не виникало зобов»язання подавати звіту за травень 2015 року, відтак відповідачем своїм рішенням неправомірно застосовано до позивача фінансові санкції.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров»я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон).

У відповідності до частини 3 статті 16 Закону суб»єкти господарювання, які отримали ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та здійснюють таку діяльність та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, подають до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати такі ліцензії, щомісяця до 10 числа наступного місяця звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів за формою, встановленою цим органом.

Абзацом 18 частини 2 статті 17 Закону встановлено, що до суб»єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі неподання чи несвоєчасного подання звіту або подання звіту з недостовірними відомостями про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів до органу виконавчої влади, уповноваженого Кабінетом Міністрів України видавати відповідні ліцензії, - у розмірі 17 000 гривень.

Як видно з матеріалів справи, ліценцію на право оптової торгівлі алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додавання спирту) позивач одержав 15 липня 2015 року строком дії з 15 липня 2015 року до 15 липня 2020 року (а.с. 10).

Таким чином, оскільки позивач в травні 2015 року не мав ліцензії на виробництво та/або оптову торгівлю спиртом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та не здійснював такої діяльності та/або експорт, імпорт зазначеної продукції, відтак у нього не було обов»язку подавати звіт про обсяги виробництва та/або обігу (в тому числі імпорту та експорту) спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а притягнення його до відповідальності за неподання такого є неправомірним, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі №870/56/16 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: М.А. Пліш

ОСОБА_1

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 21.09.2017 року.