Справа № 806/1545/17
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м.Житомир справа № 806/1545/17

категорія 8.3.11

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В., Господарчук І.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Рубіс В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №32577-13 від 29.06.2016 р., зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішння Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області №32577-13 від 29.06.2016, яким йому визначено суму податкового зобов"язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000 грн.

- зобов"язати Бердичівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області скласти та подати до Бердичівського Управління ДКС висновок про повернення суму надмірно сплаченого транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.

В обгрунтування позову зазначив, що є власником транспортного засобу марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 4.5 типу універсал-В, об"єм двигуна 4461, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1. Ним було отримано податкове повідомлення-рішення №32577-13 від 29.06.2016 р. про сплату транспортного податку у розмірі 25000 грн 00 коп. за 2016 рік. Вважає, що у нього відсутній обов"язок сплачувати транспортний податок у 2016 році, а його автомобіль не є об'єктом оподаткування. Крім того, відповідачем не було надіслано розрахунку вартості автомобіля. Просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення та зобов"язати скласти висновок про повернення надміру сплачених коштів.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях та пояснення. В обґрунтування заперечень пояснив, що позивач в силу статті 267 Податкового кодексу України є платником транспортного податку, а наявний у нього на праві власності автомобіль є об'єктом оподаткування транспортним податком. Відповідно до пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн 00 коп., тому, на переконання представника відповідача, на позивача правомірно покладено обов'язок сплатити податкове зобов'язання з транспортного податку у розмірі 25000 грн 00 коп.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 4.5 типу універсал-В, об"єм двигуна 4461, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с.17).

29.06.2016 Бердичівською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №32577-13, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000 грн 00 коп. за податковий період 2016 рік (а.с.16).

20.08.2016 дану суму позивачем було сплачено.

11.05.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо складання та подання до Бердичівського УДКС висновку про повернення суми надмірно сплаченого транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 грн.

17.05.2017 листом №2183/10 позивачу було відмовлено у задоволенні заяви. (а.с.18)

Позивач, вважаючи податкове повідомлення-рішення та відмову в поверненні коштів протиправними, звернувся до суду.

Перевіряючи спірне рішення на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного .

Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01 січня 2015 року, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

Згідно положень названої статті платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп.267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування (підпункт 267.1.1).

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см (підпункт 267.2.1).

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті (пункту 267.4).

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 ПК України закріплено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо об'єктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації об'єктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України 01.01.2015 року, запроваджено транспортний податок та власники транспортних засобів віком до 5 років та об'ємом більше 3 000 куб. см є платниками транспортного податку.

У відповідності до ст. 10 ПК України транспортний податок належить до місцевих податків.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бердичівської міської ради Житомирської області від 29.01.2015 №1000 затверджено Положення про порядок обчислення і сплати до міського бюджету транспортного податку.

Разом з тим, Законом України від 24 грудня 2015 № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" внесено зміни до ст. 267 Кодексу "Транспортний податок", які набрали чинності з 1 січня 2016 року.

Зокрема, положення пп. 267.2.1 п. 267.2 ст.267 ПК викладено в редакції, відповідно до якої об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

З метою приведення вказаного рішення у відповідність із вимогами пп. 267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України Бердичівська міська рада прийняла рішення від 29.03.2016 №51, яким внесла зміни, у тому числі, до п. 2 Положення про транспортний податок, яким визнаний об'єкт оподаткування транспортним податком.

Відповідно до п. 2 Положення про транспортний податок, затвердженого рішенням Київської міської ради від 29.01.2015 у редакції, що діє з 29.03.2016 року, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Як встановлено судом, 29.06.2016 Бердичівською ОДПІ винесено податкове повідомлення-рішення №32577-13, яким позивачу нараховане податкове зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб на суму 25000 грн 00 коп. за податковий період 2016 рік.

Представник позивача стверджує, що застосування положень нової редакції статті 267 ПКУ не може мати місце у 2016, оскільки такі зміни не можуть вноситись пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Крім того, Бердичівська міська рада прийняла рішення про внесення зміни в Положення про транспортний податок лише 29.03.2016.

Водночас, представник відповідача вказує, що транспортний податок встановлюється саме Податковим кодексом України та лише був переглянутий Бердичівською міською радою.

Суд критично оцінює доводи представника позивача та погоджується з доводами представника відповідача.

Зокрема, Законом України № 909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24 грудня 2015 року, що набрав чинності 01 січня 2016 року, однак, змінено лише визначення об'єкта оподаткування транспортним податком, а не має місце запровадження транспортного податку як такого.

Крім того, п. 4 Р. ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VIII визначено, що в 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України та Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Пунктом 7 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону № 909-VІІІ рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених ст. 10 Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що в даному випадку не встановлюється новий податок та не змінюється його ставка, а лише змінюються вимоги до об'єкта оподаткування таким податком, що зумовлено внесенням змін до ПК України, та якими має бути запроваджено механізм справляння та порядок сплати транспортного податку встановленого ПК України, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому пп. 12.3.4 п. 12.3.4 ст. 12 ПК.

Справляння транспортного податку, який є обов'язковим видом місцевого податку на майно, у 2016 році мав відбуватись відповідно до вимог ПК України, незалежно від прийняття відповідною місцевою радою рішення про встановлення такого податку.

Таким чином, транспортний податок встановлений та регулюється саме Податковим Кодексом та був переглянутий Бердичівською міською радою лише в частині визначення об"єкта оподаткування, з огляду на що доводи представника позивача з приводу того, що встановлення транспортного податку залежить від рішення міської ради у даному випадку безпідставні.

В контексті наведеного суд відмічає, що у 2016 році при визначенні суми податкового зобов"язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" підлягають врахуванню внесені до Податкового кодексу України зміни, що набрали чинності з 01.01.2016.

Що стосується посилань представника позивача, що його автомобіль не є об"єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році та йому не надавався розрахунок середньої вартості автомобіля, який став підставою для винесення спірного рішення, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником транспортного засобу марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 4.5 типу універсал-В, об"єм двигуна 4461, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вже зазначалося, відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 ПК України об'єктом оподаткування транспортним податком, на час виникнення спірних правовідносин, були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою КМУ від 20.08.2014 № 459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.

На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розміщена інформація про середньоринкову вартість легкових автомобілів.

Таким чином, оскільки Податковим кодексом не передбачено перелік документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля та не визначено органи, які мають право видавати такі документи, визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об"єктів оподаткування транспортним податком покладено виключно на Мінекономрозвитку.

Так, Постановою КМУ від 18.02.2016 № 606 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика).

Зокрема, в п.13 визначено, що Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

У п.2 Методики вказано, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 4 Методики передбачено, що інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 р. № 403 затверджено Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів.

Цей Порядок встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів (далі - транспортні засоби) з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

У п.2 Порядку вказано, що середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля-продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою:

Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100),

де

Цн- ціна нового транспортного засобу в Україні;

Г- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1;

Гк- коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

У разі коли неможливо визначити ціну ідентичного нового автомобіля в Україні (немає необхідних довідкових даних) допускається використання даних щодо аналогічних автомобілів.

Відповідно до листа Мінекономрозвитку України за вих.№3805-4/27638-06 від 08.08.2017, вартість нового легкового автомобіля марки TOYOTA моделі LAND CRUISER 4.5 типу універсал-В, об"єм двигуна 4461 куб.см., дизель, АТ, станом на 01.01.2016 становила 230000,00 грн. (а.с.74-75)

Крім того, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль, що належить позивачу зареєстровано 15.02.2014, тобто станом на 01.01.2016 строк експлуатації складає 2 роки.

Згідно з Додатком 1 до Порядку коефіцієнт з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках понад 1 до 2 інших країн складає 62.

В п.12 Порядку зазначено, що коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

У примітці Додатка 2 до Порядку передбачено, що для транспортних засобів різниця між фактичним та нормативним середньорічним пробігом яких становить до 2 тис. км., коефіцієнт не визначається.

Згідно ст. 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1 378 грн. 00 коп.

Таким чином, у 2016 році об'єктом оподаткування транспортним податок були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. 00 коп.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, з чим погоджується суд, оскільки дані щодо пробігу автомобіля були відстуні, з огляду на що не було можливості порівняти фактичний пробіг з нормативним, тому, відповідно до Порядку, у даному випадку пробіг не впливає на коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортного засобу.

Отже, згідно з формулою визначеною Порядком, середньоринкова вартість автомобіля позивача складає 1426000 грн. (2300000 грн. * (62/100) =1426000 грн.), що є понад 750 розмірів мінімальних заробітних плат, встановленої законом на 1 січня 2016 року.

Таким чином, з врахуванням встановлених обставин справи та чинних положень ст.267 ПУ України, позивач, як власник транспортного засобу з роком випуску до 5 років та середньоринковою вартістю понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2016 року, зобов"язаний сплатити до бюджету транспортний податок в розмірі 25000 грн, оскільки транспортний засіб, який знаходиться у його власності відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 ПК України, є об"єктом оподаткування.

Що стосується посилань представника позивача, що податковим органом не надавався розрахунок вартості автомобіля, суд зазначає, що Податковим кодексом не передбачено надсилання такого розрахунку вартості автомобіля з податковим повідомленням-рішенням.

Крім того, в ході розгляду справи підтверджено, що при винесенні спірного рішення для визначення середньоринкової вартості транспортного засобу представниками відповідача використовувалась інформація з бази даних НАІС ДАІ, відомості, отримані від органів внутрішніх справ стосовно належного на праві власності позивачу автомобіля та враховувалися критерії відповідності розміщених на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку станом на 2016 рік.

Разом з тим, як пояснив представник відповідача, надання такого розрахунку не надається можливим, оскільки така інформація була втрачена внаслідок кібернетичної атаки 27.06.2017, якою вражено автоматизовану систему програмного комплексу ДПС-ПРО 7 ІТС "ФІП". Вказаний факт підтверджується листом ДФС від 29.06.2017 №16767/7/99-99-01-03-02-17. (а.с.84)

Водночас, такий факт не спростостовує правомірності дій відповідача при розрахунку транспортного податку за 2016 рік, нарахованого позивачу податковим повідомленням-рішенням.

Крім того, доводи представника позивача, що відповідачем не враховано фактичний пробіг та інші складові автомобіля є безпідставними, оскільки відповідно до п.267.6.10 п.267.6 ст. 267 ПК України фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об'єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об'єкт оподаткування, перехід права власності на об'єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Разом з тим, позивач не скористався таким правом та не звертався до Бердичівської ОДПІ з письмовою заявою про проведення звірки даних щодо нарахованої суми податку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення №32577-13 від 29.06.2016, яким позивачу визначено суму податкового зобов"язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" у розмірі 25000 грн є правомірним, оскільки прийняте у межах чинного законодавства.

З огляду на те, що судом встановлено правомірність прийняття спірного рішення, вимоги стосовно зобов"язання Бердичівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Житомирській області скласти та подати до Бердичівського Управління ДКС висновок про повернення суму надмірно сплаченого транспортного податку є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Згідно з пп. 1, 9 ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем, як суб"єктом владних повноважень, у відповідності до приписів ч.2 ст.71 КАС України, доведено законність спірного рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 86,94,158-162,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України ,

постановив:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.В. Капинос

Повний текст постанови виготовлено: 22 вересня 2017 р.