Справа № 803/1079/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Справа № 803/1079/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1С.) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.06.2017 №423751-13.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ ДФС у Волинській області відповідно до п.п.267.6.2 п.267.6 ст.267 Податкового кодексу України (далі ПК України) було прийняте податкове повідомлення-рішення від 30.06.2017 №423751-13, яким було визначено суму податкового зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 20833,34 грн. Вважає вказане податкове повідомлення-рішення, яким нараховано зобовязання з транспортного податку за 2017 рік, незаконним та необгрунтованим, а тому просить останнє визнати протиправним та скасувати.

У заяві від 18.09.2017 року позивач просив розгляд справи здійснювати без його участі (а.с.24).

Відповідач в поданих запереченнях на адміністративний позов (а.с.16) позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що транспортний податок, як обовязковий місцевий податок, підлягає сплаті, виходячи з норм статті 267 ПК України, починаючи з 01 січня 2015 року, безвідносно до прийняття місцевою радою рішення щодо цього податку в порядку, встановленому підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України. Також відповідач зауважив, що Луцькою міською радою 12.01.2017 №17/8 «Про внесення змін до рішення від 02.02.2016 №3/10 «Про встановлення транспортного податку у м.Луцьку», тобто у термін, встановлений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», прийнято рішення, яким встановлено на території міста Луцька транспортний податок та затверджено відповідне Положення про нього.

В судове засідання представник відповідача не прибув, подав клопотання про розгляд справи без участі представника ГУ ДФС у Волинській області, проти позову заперечує (а.с.25).

Відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Як передбачено частиною першою статті 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності позивача та представника відповідача, без фіксування судового процесу технічними засобами, на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки Audi Q5, рік випуску 2016, з обємом двигуна 1984 куб.см., дата реєстрації 07.02.2017, номерний знак та серія транспортного засобу АС0909ВМ, номер кузова НОМЕР_1, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8).

30.06.2017 ГУ ДФС у Волинській області сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення №423751-13, яким визначено суму грошового зобовязання з транспортного податку з фізичних осіб в розмірі 20833,34 грн. (а.с.7).

Надаючи правову оцінку оскаржуваному податковому повідомленню-рішенню, суд приходить до таких висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обовязки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обовязки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

1 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII, яким викладено в новій редакції статтю 267 ПК України.

При цьому Законом України від 20.12.2016 №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та Законом України від 21.12.2016 №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 267 ПК України, які з 01 січня 2017 року набрали чинності.

Так, відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є обєктами оподаткування.

Обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, обєму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального (підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України)

Згідно з підпунктом 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 ПК України базою оподаткування є легковий автомобіль, що є обєктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм слідує, що обєктом оподаткування транспортного податку є легкові автомобілі, які одночасно відповідають трьом критеріям, а саме: 1) з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно); 2) середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року; 3) повинен бути зазначений у переліку легкових автомобілів, яким минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що міститься на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

Так, Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» мінімальна заробітна плата станом на 01.01.2017 визначена у розмірі 3200,00 грн.

Відтак, обєктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1200000,00 грн. (3200,00 грн. х 375).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що вартість транспортного засобу марки Audi Q5, рік випуску 2016, з обємом двигуна 1984 куб.см., внутрішнього згорання, бензин (згідно з методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66) становить 788230,80 грн. (а.с.9), тобто менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, вказаний транспортний засіб не підпадає під обєкт оподаткування, визначений підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України.

В свою чергу, механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей їх віднесення до обєктів оподаткування транспортним податком встановлений «Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів», затвердженою 18.02.2016 постановою Кабінету Міністрів України №66 (далі - Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів).

Відповідно до пункту 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів» середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, обєму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до «Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 за №403 (Офіційний вісник України, 2013 рік, №44, ст.1576).

Як передбачено пунктом 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, обєм циліндрів двигуна, тип пального. У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки обєкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті.

Відтак, для визначення обєкта оподаткування транспортним податком в розпорядженні контролюючого органу є інформація про середньоринкову вартість певного автомобіля із врахуванням його марки, моделі, року випуску, типу пального, обєму циліндрів двигуна.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідачем, як субєктом владних повноважень, не надано суду доказів того, що транспортний засіб марки Audi Q5, рік випуску 2016, з обємом двигуна 1984 куб.см., АС0909ВМ має середньоринкову вартість понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року та що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення було перевірено середньоринкову вартість транспортного засобу позивача відповідно до методики визнання середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66.

Виходячи з вищевказаного, доводи відповідача про те, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб є обєктом оподаткування у 2017 році, необґрунтовані та безпідставні.

При цьому суд вважає необґрунтованим твердження позивача про те, що Луцькою міською радою не дотримано обмежень, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 та підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, тому що внесла зміни до елементу транспортного податку (обєкту оподаткування), оскільки Законом України від 20 грудня 2016 року №1791-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» та Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до ПК України, якими установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання Закону України від 20 грудня 2016 року №1791-VIII, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 цього Кодексу).

Разом з тим, суд критично оцінює твердження позивача про те, що оцінка митним органом транспортного засобу марки Audi Q5, рік випуску 2016 становить 492791,68 грн., а тому не є обєктом оподаткування, оскільки ПК України чітко передбачено умови за яких транспортний засіб вважається обєктом оподаткування, при цьому однією з яких саме є визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля, а не митна оцінка транспортного засобу.

Відповідно до частини першої, другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду достатніх та допустимих доказів в підтвердження обґрунтованості та правомірності винесеного податкового повідомлення-рішення від 30 червня 2017 року №423751-13, а тому позов слід задовольнити повністю.

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь ОСОБА_1 слід присудити судовий збір в сумі 640 грн., сплачений відповідно до квитанції №0.0.834229207.1 від 22.08.2017 (а.с.2).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 30 червня 2017 року №423751-13.

Присудити на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок грн. 00 коп.).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

ОСОБА_2Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 21 вересня 2017 року.