Справа № 361/2401/17
Суддя: Бабенко К.А
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/2401/17 Головуючий у 1-й інстанції: Василишин В.О Суддя-доповідач: Бабенко К.А
У Х В А Л А
19 вересня 2017 року м. Київ
Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів: Кузьменка В.В., Степанюка А.Г., секретаря Антоненко К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Постанову суду першої інстанції без змін з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, інвалідом ІІ групи, що підтверджується Посвідченнями Серії НОМЕР_2 с від 03.01.2012 року, Серії НОМЕР_3 від 05.12.2011 року, Довідкою до Акта огляду МСЕК № 0396666, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.8-9).
Позивач проходив військову службу у військовій частині № НОМЕР_4 та з 04 липня 1987 року по 31 серпня 1988 року брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в с. Розсоха на посаді старшого інструктора роти матеріально-технічного забезпечення.
Наказом МВС України від 30 квітня 1992 року № 027 Військову частину НОМЕР_4 перейменовано у військову частину НОМЕР_1 , що підтверджується Довідкою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України №270 від 27 листопада 2016 року (а.с.10), копія якої також наявна в матеріалах справи.
24 листопада 2016 року Позивач звернувся до Відповідача з із Заявою про проведення перерахунку заробітної та наданням Довідки для пред`явлення в Пенсійний фонд.
Листом Відповідача від 28 листопада 2016 року №269, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.12), Позивачу надано Довідку про грошове забезпечення та доплату за перебування в зоні відчуження для нарахування пенсії за № 233 від 28.11.2016 року на підставі архівних документів Військової частини НОМЕР_4 .
Відповідно до частини першої ст. 54 Закону № 796-XII, пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Листом Держкомпраці УРСР від 13.06.89 р. N 10-769 повідомлено, що Рада Міністрів СРСР зняла гриф "секретно" з постанов ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. N 524-156, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. N 665-195, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29 грудня 1987 р. N 1497-378, розпоряджень від 3 вересня 1986 року N 1767-рс і від 11 грудня 1986 р. N 2488-рс. Повідомлялось також, що розсекречуються прийняті до виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 8 травня 1986 року N 168-5, від 10 червня 1986 р. N 207-7, розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986 року №530-рс, від 16 грудня 1986 року N 694-рс, від 6 січня 1988 р. N 12-рс та листи Держкомпраці УРСР, якими доводились зазначені рішення Ради Міністрів УРСР: N 4с від 9 травня 1986 року, N 58с від 11 червня 1986 року, N 132с від 16 вересня 1986 року, N 179с від 25 грудня 1986 року, N 8с від 22 січня 1988 року.
Згідно з пунктом 1 Постанови Центрального комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради міністрів СРСР, Всесоюзної центральної ради професійних спілок «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» від 07 травня 1986 року № 524-156, керівникам підприємств та організацій надано право, зокрема виплачувати військовослужбовцям військових частин та органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, які виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади по військовому або спеціальному званню в подвійному розмірі.
Відповідно до підпункту 3 пункту 1 Постанови Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року № 207-7, зокрема розмір премії, що виплачувався одному працівнику, не повинен перевищувати 400 крб. в місяць.
Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964-рс, голові Урядової комісії з ліквідації аварії надано право виплачувати працівникам які відзначилися за виконання особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду у сумі до 1000,00 крб.
Згідно зі ст. 15 Закону № 796-XII, зокрема видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року №108/95-ВР (надалі Закон № 108/95-ВР), заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.
Згідно зі ст. 2 Закону № 108/95-ВР, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; до інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.
Відповідно до частини першої ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Як зазначено у Постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2015 року у справі № 539/3949/14-а за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Лубнах та Лубенському районі Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок пенсії, Довідка про заробітну плату одержану в зоні відчуження має бути складена з урахуванням нормативно-правових актів, розсекречених після 1986 року, оскільки право Позивача на заробітну плату у підвищеному розмірі за період його роботи у зоні відчуження гарантоване державою з виданням вказаних документів.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення адміністративного позову.
Згідно зі ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Постанова суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України залишити без задоволення, а Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2017 року без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.
Ухвалу складено в повному обсязі 21.09.2017 року.

Головуючий суддя Бабенко К.А.

Судді: Кузьменко В.В.

Степанюк А.Г.

Головуючий суддя Бабенко К.А

Судді: Кузьменко В. В.

Степанюк А.Г.