Справа № 332/1580/17(2-а/332/70/17)
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року справа № 332/1580/17(2-а/332/70/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Чередниченка В.Є.

суддів: Головко О.В. Ясенової Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро адміністративну справу за апеляційною скаргою Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя на постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2017 року у справі №332/1580/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії. -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 13 червня 2017 року звернулась до суду з позовом до Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя, згідно з яким, просить:

- поновити процесуальний строк звернення до суду;

- визнати протиправним рішення відповідача від 25.05.2017 року №12-2/112 щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з дня звільнення у відставку та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, починаючи з моменту звернення за отриманням довічного грошового утримання, а саме з 16.09.2016 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що щомісячне довічне грошове утримання призначене їй 16.09.2017 року у меншому розмірі, оскільки помилково не було враховано 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення. Крім того, рішення відповідача від 25.05.2017 року №12-2/112 про відмову в перерахунку довічного грошового утримання з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення з 16.09.2016 року є протиправним.

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2017 року позивачу поновлено строк звернення до суду адміністративним позовом та позов задоволено повністю.

Постанова суду мотивована тим, що відповідачем не доведена правомірність оскаржуваного рішення. Відмова відповідача включити матеріальну допомогу до розрахунку щомісячного довічного грошового утримання є безпідставною.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції відповідач оскаржив її до апеляційного суду з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені позову відмовити повністю.

В апеляційній скарзі зазначає про невірне застосування судом першої інстанції положень ст. 133 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (в редакції на час виникнення спірних відносин) згідно з якою до складу суддівської винагороди не входить матеріальна допомога на оздоровлення. Посилається на те, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами крім зазначеним законом.

Згідно з запереченнями на апеляційну скаргу, позивач зазначаючи про її необґрунтованість, просить у задоволені скарги відмовити, постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що посадові особи Апеляційного суду Запорізької області 17 травня 2017 року у своєму листі-відповіді визнали помилкове неврахування 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці органами Пенсійного фонду, а органи Пенсійного фонду лише 30 травня 2017 року відмовили у задоволенні клопотання апеляційного суду і заяви позивача про перерахунок призначеного їй довічного грошового утримання судді на підставі уточнених довідок про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення станом на 15.09.2016 р. №07-50/65 від 16.05.2017 р. і станом на 01.12.2016 р. №07-50/64 від 12.05.2017 р.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу процесуального строку на звернення до суду з позовом.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та знайшло підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що наказом від 15.09.2016 р. №76-к позивача виключено із складу суддів Апеляційного суду Запорізької області у зв'язку з поданням заяви у відставку. Позивач перебуває на обліку в Центральному об'єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя та з 16.09.2016 року їй призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 86% суддівської винагороди.

Листом від 17 травня 2017 року №07-40/56/ голова Апеляційного суду Запорізької області і начальник відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності повідомили відповідача про відсутність в раніше наданих до нього довідках про суддівську винагороду позивача даних щодо матеріальної допомоги на оздоровлення яка повинна бути врахована при перерахунку призначеного довічного грошового утримання (а.с. 13).

В довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №07-50/65 від 16.05.2017 року виданій позивачу вказаний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 15.09.2016 р. склав 26849,17 грн., в тому числі оклад 15950,00 грн., надбавка за вислугу років 60% - 9570,00 грн., інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 1329,17 грн.

В довідці про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №07-50/64 від 12.05.2017 року виданій позивачу, вказаний розмір щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці станом на 01.12.2016 р. склав 29626,67 грн., в тому числі оклад 17600 грн., надбавка за вислугу років 60% -10560,00 грн., інші виплати, які враховуються при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення 1466,67 грн.

Рішенням Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя від 25.05.2017 року №12-2/112 позивачу відмовлено у перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання з урахуванням сум матеріальної допомоги (а.с. 15).

Правомірність та обґрунтованість вказаного рішення відповідача є предметом спору переданого на вирішення суду.

Вирішуючи спірні відносини між сторонами та задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що спірне рішення відповідача прийняте протиправно, оскільки матеріальна допомога входить до складу фонду оплати праці судді та повинна враховуватися при розрахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, виходить з наступного.

Відповідно до частин 1,2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа:

1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зазвичай ці два моменти збігаються, але це не обов'язково. Тому при визначенні початку цього строку передусім до уваги береться момент, коли особа фактично дізналася про наявність відповідного порушення.

Йдеться не про те, коли особа з'ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Отже, залишенню без розгляду підлягають тільки ті позовні вимоги, які заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду. Період позовних вимог, які мають бути залишені без розгляду (при триваючих правовідносинах) має відраховуватись в залежності від дати звернення позивача до суду, самих позовних вимог та визначатись конкретною датою.

Оскільки виплата довічного грошового утримання позивачу здійснюється щомісячно, порушення права позивача у спірних відносинах є триваючим, що свідчить про те, що позивач звернувся до суду з позовом про відновлення свого права, порушення якого відповідач, на думку позивача, припустився у різний час.

Як вбачається з позовної заяви позивач зазначає про порушення відповідачем норм Закону України «Про судоустрій та статус суддів», що стало наслідком виплати йому довічного грошового утримання не в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що Закон України «Про судоустрій та статус суддів» та зміни до нього офіційно публікуються в періодичних виданнях після їх прийняття. Отже, положення цього правового акту є загальнодоступними для ознайомлення всіма громадянами, і можливість обізнаності людини про те чи інше положення законодавства залежить виключно від бажання такої людини.

При цьому, довічне грошове утримання судді у відставці є періодичним, щомісячним платежем, який отримує безпосередньо, особа, якій це утримання призначено, а отже позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми довічного грошового утримання, тобто починаючи з дати отримання зазначеного грошового утримання вересень 2016 року.

Згідно зі статтею 100 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі відносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи те, що позивач про порушення своїх прав повинен був дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми довічного грошового утримання, тобто починаючи з дати отримання призначеного утримання вересень 2016 року, при цьому з позовом до суду позивач звернулась 13 червня 2017 року, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача по 13.12.2016 року підлягають залишенню без розгляду у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Отже, враховуючи положення зазначених правових норм, та обставини справи які свідчать проте, що про порушення своїх прав позивач дізналася починаючи з дати отримання призначеного утримання вересень 2016 року, суд апеляційної інстанції вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом. Оскільки визнання посадовими особами Апеляційного суду Запорізької області у своєму листівідповіді помилкового неврахування в довідках наданих позивачу 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, не впливало на право позивача на звернення до суду .

Отже позов в частині позовних вимог за період з 16 вересня 2016 року по 13.12.2016 року підлягає залишенню без розгляду.

Щодо іншої частини позовних вимог суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абзацем 2 пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Частиною 1 статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом, Законом України "Про Конституційний Суд України" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 2 статті 133 вказаного Закону суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Отже до складу суддівської винагороди матеріальна допомога на оздоровлення не входить.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції про те, що у відповідності до ст.2 Закону України «Про оплату праці» матеріальна допомога на оздоровлення повинна включатись до суддівської винагороди, оскільки, як зазначено нормою спеціального закону (ст.133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Отже рішення відповідача від 25.05.2017 року №12-2/112 щодо відмови у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з урахуванням 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, є правомірним оскільки його прийнято обґрунтовано та з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано.

Таким чином позов в частині вимог про визнання рішення відповідача від 25.05.2017 року № 12-2/112 та зобовязання відповідача здійснити перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення за період з 13.12.2016 року задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Зазначений обовязок відповідач виконав.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позову слід відмовити повністю.

Керуючись пунктами 3 частини 1 статті 198, статтею 207 КАС України, Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя задовольнити частково.

Постанову Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 серпня 2017 року у справі №332/1580/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов в частині позовних вимог щодо зобовязання Центрального об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_2 з включенням суми матеріальної допомоги на оздоровлення в період часу з 16.09.2016 року по 13.12.2016 року залишити без розгляду.

У задоволені позову в іншій частині відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: В.Є. Чередниченко

Суддя: О.В. Головко

Суддя: Т.І. Ясенова