Справа № 743/1098/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/1098/17 Головуючий у 1-й інстанції: Жовток Є.А.
Суддя-доповідач: Шелест С.Б.
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуюча суддя : Шелест С.Б.

Судді: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.08.17р. у справі №743/1098/17 за позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до Громадянина Федеративної Республіки Нігерія - ОСОБА_3 про продовження строку затримання

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом про продовження строку затримання Відповідача, строком на три місяці, з 08.08.17р. по 07.11.17р.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.08.17р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати постанову з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у Відповідача відсутній дійний паспортний документ, який дає право на перетин державного кордону України; станом на момент розгляду справи свідоцтво на повернення на батьківщину з країни походження Відповідача не надходило, що за законом є підставою для продовження строку затримання.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки наданого Відповідачем паспортного документа НОМЕР_1 виданого 04.12.08р. на ім'я ОСОБА_3, строк дії якого закінчився 03.12.13р., установлено, що 19.12.11р. Комсомольським районним відділом сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління міністерства справ України Херсонської області відносно Відповідача прийнято рішення про примусове видворення за межі України, згідно з яким зобов'язано ОСОБА_3 покинути територію України до 24.12.11р. Втім дане рішення у добровільному порядку Відповідачем не виконано.

04.08.16р. УДМС України в Чернігівській області було прийнято рішення №51 про примусове видворення за межі України громадянина Федеративної Республіки Нігерія - ОСОБА_3, згідно з яким Відповідача зобов'язано покинути територію України в термін до 08.08.16р. із забороною в'їзду в Україну строком на 3 роки.

У зв'язку з невиконанням Відповідачем рішення УДМС України в Чернігівській області №51 від 04.08.16р. Позивач звернувся до суду.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.08.16р. у справі №743/944/16-а, яка набрала законної сили згідно відмітки суду - 17.08.16р., адміністративний позов Управління ДМС України в Чернігівській області до Громадянина Федеративної Республіки Нігерія - ОСОБА_3 задоволено: примусово видворено громадянина Федеративної Республіки Нігерія - ОСОБА_3 за межі території України.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 29.09.16р. у справі №743/1167/16-а, яка набрала законної сили згідно відмітки суду - 05.10.16р. адміністративний позов Управління ДМС України в Чернігівській області до Громадянина Федеративної Республіки Нігерія - ОСОБА_3 задоволено: затримано громадянина Федеративної Республіки Нігерія - ОСОБА_3, з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців.

Поряд з цим, у зв'язку з тим, що у Відповідача був відсутній документ, який давав би йому право на виїзд з України, УДМС України в Чернігівській області 17.08.16р. звернулося із запитом №74.01/05-11281 до Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні про встановлення особи та належності до громадянства Федеративної Республіки Нігерія громадянина ОСОБА_3 (ОСОБА_3) та оформлення свідоцтва на повернення на батьківщину.

На вищевказаний запит, УДМС України в Чернігівській області отримано з Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні свідоцтво на повернення на батьківщину громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 № НОМЕР_2 від 26.08.16р., строком дії на 3 місяці.

17.11.16р. під час перебування в ПТПІ Відповідач звернувся до УДМС України в Чернігівській області із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, внаслідок чого заявник був документований довідкою про звернення за захистом в Україні № 006011 терміном дії до 17.12.16р.

07.12.16р. УДМС України в Чернігівській області стосовно громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 прийнято рішення № 118 про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Оскільки вищезазначене рішення від 07.12.16р. № 118 громадянином Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 не оскаржувалось, видана УДМС України в Чернігівській області довідка про звернення за захистом в Україні була вилучена та знищена.

Зважаючи на те, що строк дії свідоцтва на повернення на батьківщину громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 закінчився, УДМС України в Чернігівській області повторно направлено до Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні запити № 74.01/05-620 від 11.01.17р. та № 74.01/05-7705 від 10.04.17р. про оформлення нового свідоцтва на повернення на батьківщину.

У зв'язку із закінченням строку затримання відповідача в ПТПІ, та враховуючи, що відповіді на вищевказані запити не надходили, Управління звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області із позовними заявами про продовження строку затримання громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 в ПТПІ.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.02.17р. у справі №743/125/17, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.03.17р., адміністративний позов УДМС України в Чернігівській області задоволено: продовжено строк затримання громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3) ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.02.17р. до 08.05.17р. включно.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 03.05.17р. у справі № 743/576/17 адміністративний позов УДМС України в Чернігівській області до громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 задоволено: продовжено строк затримання громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 з 09.05.17р. по 08.08.17р.

10.07.17р. УДМС України в Чернігівській області повторно звернулося до Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні із запитом про оформлення нового свідоцтва на повернення на батьківщину громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 (ОСОБА_3).

Втім, оскільки на час звернення до суду, інформація з країни громадянської належності Відповідача щодо оформлення свідоцтва на повернення на батьківщину до Управління не надходила, а термін строку затримання, продовжений постановою суду від 03.05.17р. закінчувався, позивач 02.08.17р. звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності визначених частиною 7 статті 183-7 КАС України умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Умови перетинання державного кордону іноземцями та особами без громадянства у разі в'їзду в Україну визначені ст. 8 Закону України від 05.11.09р. №1710-VI «Про прикордонний контроль».

Відповідно до ч. 3 вказаної норми, Уповноважені службові особи Державної прикордонної служби України надають іноземцю, особі без громадянства дозвіл на перетинання державного кордону у разі виїзду з України за умови:

1) наявності в нього дійсного паспортного документа;

2) відсутності щодо нього рішення уповноваженого державного органу України про заборону виїзду з України.

Отже, іноземці або особи без громадянства можуть виїхати за межі території України за наявності дійного паспортного документу.

Відповідно до частини 7 статті 183-7 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для виконання рішення про примусове видворення або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Відсутність у Відповідача дійсного паспортного документа, який дає право на перетин державного кордону України та ненадання такого документу з країни громадянської належності громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 унеможливлює виконання судового рішення про примусове видворення Відповідача.

В ході проведеної Комсомольським районним відділом сектору громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління міністерства справ України Херсонської області перевірки наданого Відповідачем паспортного документа НОМЕР_1 виданого 04.12.08р. на ім'я ОСОБА_3 було установлено, що строк дії паспортного документа закінчився 03.12.13р.

Відповідно до п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.12., № 353/271/150, зареєстрованого в Мін'юсті 21.05.12р. за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Як установлено колегією суддів, УДМС України в Чернігівській області було отримано з Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні свідоцтво на повернення на батьківщину громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3 № НОМЕР_2 від 26.08.16р., строком дії на 3 місяці.

Втім, оскільки Відповідач звернувся до УДМС України в Чернігівській області із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, свідоцтво на момент результату розгляду такого питання втратило чинність. Вказані обставини об'єктивно унеможливили примусове видворення Відповідача.

У подальшому позивачем неодноразово були вчинені заходи щодо отримання з Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні нового свідоцтва на повернення на батьківщину громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3, шляхом скерування відповідних запитів компетентних органів країни походження іноземця (№ 74.01/05-620 від 11.01.17р., № 74.01/05-7705 від 10.04.17р. та №74.01/05-14098 від 10.07.17р.), втім станом на момент звернення з даним позовом до суду, інформації з країни походження Відповідача не надходило.

Отже, приймаючи до уваги те, що станом на момент розгляду справи, документів (свідоцтво на повернення на батьківщину громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3) необхідних для ідентифікації особи від Посольства Федеративної Республіки Нігерія в Україні не надходило, що є умовою за якої неможливо забезпечити примусове видворення особи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

У підпункті "f" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказано, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Європейський суд з прав людини у справі «Ливада проти України» (рішення від 26 червня 2014 року) зазначив, що проголошуючи право на свободу, пункт статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в не допущенні свавільного позбавлення такої свободи. Перелік винятків із права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті положення пункту 1 статті 5 про захист прав людини і основоположних свобод. Застосування адміністративного затримання для забезпечення доступності особи для подальшого кримінального провадження становить свавільне позбавлення свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Амюр проти Франції» (рішення від 25 червня 1996 року) та у справі «Дугуз проти Греції»(рішення від 06 березня 2001 року) вказав, що у разі, якщо національне законодавство передбачає можливість позбавлення волі - особливо стосовно іноземного громадянина - шукача притулку - таке законодавство повинно бути максимально чітким і доступним для того, щоб уникнути ризику свавілля.

З огляду на це, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.08.17р. та ухвалення нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 197, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.08.17р. у справі №743/1098/17 - задовольнити.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.08.17р. у справі №743/1098/17 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення адміністративного позову.

Продовжити строк затримання громадянина Федеративної Республіки Нігерія ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, строком на три місяці, з 08.08.17р. по 07.11.17р. включно.

Дана постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до вимог КАС України.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді : Кузьмишина О.М.

Пилипенко О.Є.

Головуючий суддя Шелест С.Б.

Судді: Пилипенко О.Є.

Кузьмишина О.М.