Справа № 461/7242/16-а
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7990/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Шавеля Р.М.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

з участю представників: позивача Конарської І.Я., відповідача Процик І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Овація» на постанову Галицького районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року у справі №461/7242/16-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Овація» до Виконавчого комітету Львівської міської ради, третя особа Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОВАЦІЯ» звернулось до суду з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19.02.2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768».

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставину справі. Зокрема апелянт зазначає, що судом не досліджено, яким чином та на яких підставах відповідач відносить орендне оплачуване майно товариства до елементів/об'єктів благоустрою, оскільки вікна є складовою та невід'ємною частиною орендованого майна (магазину) товариства та не являються і не можуть бути віднесені до об'єктів та елементів об'єктів благоустрою. Вважає, що відповідач, прийнявши Рішення виконавчого комітету Львівської міської Ради №118 від 19.02.2016 р. «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року 1768», обмежує товариство у користуванні його орендованим майном та забороняє користуватись приміщенням на власний розсуд для здійснення господарської діяльності та вказане рішення відповідачем прийнято з перевищенням своїх повноважень, оскільки законодавством не передбачено право органу місцевого самоврядування самостійно трактувати вікна як вітрини та відносити їх до «об'єктів» та «елементів благоустрою». Також вказує на те, що судом не досліджено на підставі чого відповідач трактує той факт, що ззовні з вікон магазину видно внутрішні вітрини та стелажі магазину як «оформлення віконних вітрин» та неправомірної відносить «вікна» магазину до об'єктів та елементів об'єктів благоустрою. Окрім цього, оскаржуване рішення міської Ради є регуляторним актом в розумінні закону «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», тому повинно було оприлюднюватись у спосіб, передбачений цим законом та прийматись із процедурою, передбаченою вказаним Законом. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримала з підстав зазначених у скарзі, просила постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив, проси скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Третя особа Комунальне підприємство «Адміністративно-технічне управління» в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, хоча належним чином було повідомлене про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст.196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №1768 від 20.12.2010 року, заборонено роздрібну торгівлю алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного) у стаціонарних об'єктах торгівлі та малих архітектурних формах, за винятком закладів ресторанного господарства, з 22:00 год. по 10:00 год.

В подальшому рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19.02.2016 року внесено зміни до рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768, а саме доповнено п.1-1 у такий редакції: « 1-1. Заборонити оформлення віконних вітрин продукцією алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі та малих архітектурних формах».

Суд першої інстанції у задоволенні позову відмовив з тих підстав, що оскаржувану ухвалу винесено відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до компетенції міських рад відносяться питання, віднесені Конституцією, цим та іншими законами до їх відання.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Львівська міська рада є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Згідно із ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки до проекту рішення виконавчого комітету «про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 №1769», правовими підставами для прийняття такого є положення законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обмеження споживання і продажу пива та слабоалкогольних напоїв», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту, етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями» з метою усунення прихованої реклами алкогольних, слабоалкогольних, напоїв та пива.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 № 854 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями» затверджено Правила роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Відповідно до п. 16 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями зберігання алкогольних напоїв здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв, внесених до Єдиного державного реєстру місць зберігання, які відповідають вимогам нормативно-правових актів з питань охорони праці, здоров'я та навколишнього природного середовища, протипожежної безпеки, а також санітарних норм і правил. Місця зберігання алкогольних напоїв повинні добре вентилюватися, не мати стороннього запаху, бути непроникними для прямих променів світла, обладнані охоронною сигналізацією. Алкогольні напої розміщуються в місцях зберігання за групами, видами, марками.

Згідно із п. 19 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями у торговельному залі на відповідному торговельному обладнанні повинні бути виставлені алкогольні напої у повному асортименті, наявному у суб'єкта господарювання. Алкогольні напої розміщують за групами, видами і марками на пристінних гірках, столах, прилавках.

Стаття 15-1 Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачає основні засади обмеження шкідливого впливу споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно із цією статтею обмеження шкідливого впливу споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється шляхом реалізації правових (законодавчих), економічних, медичних та адміністративних заходів.

Серед них є зокрема створення економічних та правових умов, що сприяють зменшенню споживання алкогольних напоїв та тютюнових виробів та охорони фізичного здоров'я людини.

Відповідно до п. 3.7 Положення про реалізацію виконавчими органами міської ради державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 02.07.2004 року № 636, про оприлюднення проекту регуляторного акта з метою одержання зауважень і пропозицій розробник проекту регуляторного акта повідомляє через засоби масової інформації та на Web-сторінці Львівської міської ради у розділі «Підприємництво».

Частиною 4 ст. 9 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» встановлено, що повторне оприлюднення проекту регуляторного акту може здійснюватися у випадках, встановлених цим Законом.

У відповідності до положень ст. 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», регуляторний акт не може бути прийнятий або схвалений уповноваженим на те органом чи посадовою особою місцевого самоврядування, якщо наявна хоча б одна з таких обставин: відсутній аналіз регуляторного впливу або проект регуляторного акту не був оприлюднений.

Судом встановлено, що при прийнятті рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 № 1768, відповідачем не було порушено вимоги ст. 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», натомість виконавчий комітет Львівської міської ради приймав рішення з метою усунення прихованої реклами алкогольних, слабоалкогольних, напоїв та пива, а саме для зменшення умов споживання алкогольних та слабоалкогольних напоїв та охорони фізичного здоров'я людини.

Оскаржуючи рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №118 від 19.02.2016 року «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768», позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту порушення його прав та інтересів як суб'єкта господарювання.

Крім того, метою прийняття вказаного доповнення до рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768 є усунення прихованої реклами алкогольних, слабоалкогольних, напоїв та пива, а саме для зменшення умов споживання алкогольних та слабоалкогольних напоїв та охорони фізичного здоров'я людини.

Дана заборона стосується усіх суб'єктів господарювання, що здійснюють господарську діяльність у м. Львові. Проте прийняте доповнення, яке діє на протязі тривалого часу, не викликало сумнівів щодо його правомірності у інших суб'єктів господарювання і на протязі часу його дії виконується іншими суб'єктами господарювання, про що в судовому засіданні заявив представник відповідача.

У випадку наявності порушень зі сторони суб'єктів господарювання, постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та вимоги про усунення порушень були оскаржені в судовому порядку, за результатами розгляду яких судами надавалась щодо них правова оцінка.

Що стосується доводів апелянта про те, що оскаржене рішення обмежує товариство у користуванні його орендованим майном та забороняє користуватись приміщенням на власний розсуд для здійснення господарської діяльності, то такі є безпідставними, оскільки вказаним рішенням лише заборонено оформлення віконних вітрин продукцією алкогольних, слабоалкогольних напоїв та пива у стаціонарних об'єктах торгівлі та малих архітектурних формах.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності не дають підстав вважати що рішення відповідача є протиправним.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування постанови суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Овація» залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 08 червня 2017 року у справі №461/7242/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
Р. М. Шавель

Повний текст ухвали складено 22.09.2017 р.