Справа № 817/2028/16
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Комшелюк Т.О.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"21" вересня 2017 р. Справа № 817/2028/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Капустинського М.М.

Мацького Є.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, третя особа- Городоцький виправний центр управління Державної пенітенціарної служби України у Рівненській області (№131) про визнання дій неправомірними та визнання протиправним та скасування висновку, ,

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії. До початку розгляду справи по суті позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, виклавши адміністративний позов у новій редакції. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем складений висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" від 12 жовтня 2016 року № 13056/17-16-13-06-09, з якого слідує що з урахуванням письмових пояснень позивача та підтвердних документів встановлено недостовірність відомостей, зазначених п.2 ч.5 ст.5 ЗУ "Про очищення влади". Вказаний висновок позивач вважає незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, оскільки при проведенні перевірки відповідачем порушено процедуру її проведення, недосліджені усі належні документи, та об'єктивно не з'ясовані обставини, що стосувались предмету проведення перевірки. При цьому позивач стверджує, що нерухоме майно, яке було належним чином задеклароване, йому придбали батьки за свої кошти і ним надавались відповідні пояснення та підтвердні документи, які були проігноровані відповідачем. Додаткову перевірку відповідач відмовився проводити, в зв'язку з чим поданий позов до суду.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 травня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірними дії ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області під час проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України "Про очищення влади" щодо ОСОБА_3.

Визнано протиправним та скасовано висновок ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України "Про очищення влади" стосовно ОСОБА_3 від 12 жовтня 2016 року № 13056/17-16-13-06-09.

Зобов'язано ДПІ у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області відкликати надісланий до Міністерства юстиції України висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених Законом України "Про очищення влади" стосовно ОСОБА_3 від 12 жовтня 2016 року № 13056/17-16-13-06-09.

Присуджено на користь позивача ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 1191,21 грн.

Не погоджуючись з прийнятою постановою ДПІ у м.Рівному звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1 Закону України "Про очищення влади", очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_4, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист.

На виконання п.10 ч.1 ст.2 Закону заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Органи Державної фіскальної служби України здійснюють перевірку осіб, зазначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 Закону України "Про очищення влади" за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Позивач, відповідно до послужного списку, з 2010 року по даний час працює в Городоцькому виправному центрі управління Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області № 131.

27.07.2015 ним подано до третьої особи заяву про проведення перевірки передбаченої Законом України "Про очищення влади".

28.07.2015 третьою собою направлений запит № 60/14-2626 відповідачу щодо проведення перевірки відносно позивача, передбаченої Законом України "Про очищення влади".

12.10.2016 відповідачем наданий висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" № 13056/17-16-13-06-09. Відповідно до результатів перевірки, відповідачем у висновку зазначено, що з урахуванням письмових пояснень позивача та підтвердних документів встановлено недостовірність відомостей, зазначених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону, вказаних позивачем у Декларації.

24.10.2016 р. третьою особою направлено відповідачу клопотання про проведення додаткової перевірки.

07.11.2016 відповідачем відмовлено у проведенні такої перевірки.

Колегія суддів зазначає, що третьою особою одночасно із запитом на проведення перевірки була направлена відповідачу, зокрема, декларація позивача про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2014 рік.

Пункт 25 Розділу ІІІ вказаної Декларації містить запис щодо нерухомого майна, а саме: квартири № 95 за адресою вул.Костромська, 3 м.Рівне. Як пояснив позивач, вказана квартира придбавалась в 2012 році, що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири від 04.08.2012 р.

Згідно Декларації позивача про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2012 рік (а.с.96-99), пункт 25 Розділу ІІІ Декларації містить запис щодо нерухомого майна, а саме: квартири № 95 за адресою вул.Костромська, 3 м.Рівне. У графі "сума витрат на оренду чи на інше право користування" міститься запис - Дарча.

Позивач в суді першої інстанції пояснив, що не знав як записати, що кошти на придбання квартири були надані батьками, тому записав як дарчу.

З урахуванням зазначених обставин колегія суддів вважає, що позивач не мав наміру приховувати вказану квартиру, чи вказувати недостовірні відомості щодо неї.

Як вбачається із вказаного висновку, відповідачем при проведенні перевірки достовірності набуття нерухомого майна позивачем, взято до уваги лише відомості з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України про суму нарахованих доходів позивача та його батьків починаючи з І кварталу 1998 року по ІІ квартал 2012 року. На підставі вказаних відомостей відповідач прийшов до висновку про недостовірність задекларованих відомостей. Також у висновку зазначається, що позивачем надавались пояснення та підтвердні документи. Та як вбачається із висновку, наявність пояснень та документів не вплинули на результат перевірки.

Разом з тим з матеріалів справи слідує, що мати позивача ОСОБА_5 мала депозитний рахунок в АТ "Банк "Фінанси та Кредит"".

Згідно виписок цього банку, на депозитному рахунку № 2630.0.023536.009. станом на 18.06.2012 року знаходились кошти в сумі 197 000 грн.

Цього ж числа ОСОБА_5 вказані кошти зняла і поклала на валютний депозитний рахунок № 3659 (USD) в філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк". Сума коштів у валюті складала 25 000 доларів США.

20.07.2012 р. ОСОБА_5 зняла з депозитного рахунку 25 000 доларів США, що підтверджується історією рахунку № 3659 (USD) філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк".

4.08.2012 р. позивачем був укладений договір купівлі-продажу квартири з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 191 760 грн. Станом на 03.08.2012 р. кошти в сумі 191 760 грн. в перерахунку на долар США згідно курсу НБУ складали 23 991 долар США.

Враховуючи невеликий проміжок часу між зняттям суми коштів з депозитного рахунку та придбанням квартири, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про прийнятність доводів позивача щодо надання коштів на її придбання його батьками і знятої з депозитного рахунку суми цілком вистачило.

Твердження відповідача про те, що позивач не декларував кошти від батьків, які вказані у позиції 4 розділу І декларацій за 2011, 2012 рік є необґрунтованими, а отже безпідставними.

Так, відомості у деклараціях про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру зазначалися станом на 31 грудня відповідного року, за який вона подавалася. Як встановлено судом, кошти з депозитного рахунку були зняті 20.07.2012 року. Отже, в декларації за 2011 рік позивач не міг зазначити вказані кошти, в зв'язку з їх не отримуванням. В декларації за 2012 рік позивач також не мав права їх вказувати, оскільки станом на 31.12.2012 р. вони були витрачені на придбання квартири і фактично їх вже не існувало. Одночасно суд звертає увагу на те, що в декларації позивача за 2011 рік відсутній запис щодо банківського вкладу матері. Однак відповідачем не з'ясований факт наявності чи відсутності депозитного вкладу матері позивача станом на 31.12.2011 року. Більш того, відповідачем не взяті до уваги та проігноровані документи, надані позивачем разом з поясненнями, які встановлюють факт існування депозитного рахунку у матері позивача в період з 18.06.2012 року по 20.07.2012 року.

Колегія суддів зазначає, що визначення процедури проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", у деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за минулий рік, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" встановлено Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", та форми висновку про результати такої перевірки, затвердженого Наказом, Міністерства фінансів України №1100, 03.11.2014.

Згідно із вказаним Порядком проведення перевірки полягає, зокрема, в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел; повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою (далі - висновок про результати перевірки) та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

При проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків (у разі їх подання відповідно до законодавства), інша інформація, що надійшла до контролюючих органів.

При перевірці контролюючим органом використовується інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

Для перевірки використовуються дані, що зазначені у відповідних розділах декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також дані про фізичних осіб, які включаються до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інформаційної системи "Податковий блок", зокрема про: джерела отримання доходів; об'єкти оподаткування; суму нарахованих та/або виплачених доходів.

Під час перевірки пошук наявної в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкової інформації щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, здійснюється з використанням реєстраційного номера облікової картки платника податків, зазначеного в позиції 1 декларації. У разі відмови такої особи через свої релігійні переконання від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків такий пошук здійснюється за прізвищем, ім'ям, по батькові, серією та номером паспорта громадянина України, які зазначені в позиції 1 декларації.

Отримана та узагальнена податкова інформація порівнюється на предмет її достовірності з даними, вказаними в декларації.

За результатами такого порівняння встановлюється відсутність/наявність недостовірностей та/або невідповідностей між податковою інформацією та вказаними в декларації відомостями, а також відсутність/наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації.

Наявність невідповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо вартість такого майна (майнових прав) перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Про встановлення недостовірності відомостей, які підлягали перевірці згідно з пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказується у висновку про результати перевірки у разі, якщо вартість майна (майнових прав), набутого (набутих) особою, стосовно якої проводилася перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, перевищує суму доходів, отриманих із законних джерел.

Згідно із вимогами пункту 8 Порядку, у розділі ІІІ декларації перевірці підлягають:

достовірність відомостей щодо наявності нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про нерухоме майно такої особи; відповідність вартості нерухомого майна, вказаного у декларації, набутого особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, наявній податковій інформації про доходи, отримані із законних джерел.

При перевірці даних про нерухоме майно, вказаних особою, стосовно якої проводиться перевірка, у розділі ІІІ декларації, враховується зазначена такою особою в декларації інформація щодо перебування такого нерухомого майна або його частини у власності, в оренді чи на іншому праві користування (у разі зазначення такої інформації декларантом).

Для перевірки інформації про нерухоме майно використовуються дані, що надходять від суб'єктів інформаційних відносин: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримані відповідно до законодавства, - про виникнення, перехід чи припинення речових прав на нерухоме майно; Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру - про набуті до 01 січня 2013 року речові права на земельні ділянки;

платників податків - фізичних осіб - про об'єкти нерухомого майна, зазначені в податковій декларації про майновий стан і доходи, а також наявна податкова інформація про нерухоме майно, одержана з інших джерел.

У разі встановлення за результатами перевірки недостовірностей та/або невідповідностей у будь-якому з розділів декларації контролюючий орган, крім одержання в межах своїх повноважень від державних органів, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації та копій необхідних документів щодо зазначених відомостей, протягом трьох робочих днів з дня виявлення таких недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них таку особу з метою отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та/або невідповідностей та копій документів, які підтверджують зазначені у декларації відомості.

Висновок про результати перевірки, підписаний керівником контролюючого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), який проводив перевірку, надсилається керівнику органу, передбаченому частиною четвертою статті 5 Закону, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки. У разі коли особа, стосовно якої проводиться перевірка, займає посаду, перебування на якій становить державну таємницю, така посада у висновку про результати перевірки не зазначається.

Із наведених правових норм слідує, що у висновку, який складається за результатами перевірки, орган Державної фіскальної служби України зобов'язаний зазначити чи була встановлена недостовірність або невідповідність по кожному із перелічених критеріїв, зокрема вказати чи все майно (майнові права), яке підлягає декларуванню, вказане особою у декларації та чи відповідає вартість цього майна отриманим із законних джерел доходам.

Колегія суддів звертає увагу, що висновок про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) або невідповідність вартості майна (майнових прав) отриманим доходам, з урахуванням пояснень особи стосовно якої здійснюється перевірка, повинен бути обґрунтованим та зробленим на підставі документів, які достовірно підтверджують такі недостовірність або невідповідність.

Всупереч вказаному, доказовою базою висновку відповідача слугують лише відомості, отримані з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб України про суму нарахованих (виплачених) доходів позивача та його батьків. Крім цього, відповідач, отримавши пояснення позивача та його підтвердні документи, не проаналізував їх, а обмежився лише зазначенням про їх наявність загальною фразою.

Окрім того, судом також встановлено, що установа, в якій працює позивач зверталась до відповідача із запитом на проведення додаткової перевірки. Однак, відповідач відмовив у її проведенні з посиланням на відсутність підстав, а саме: відсутність додаткової інформації згідно п.14 Порядку проведення перевірок. При цьому відповідач у своєму листі-відмові стверджує, що депозитний вклад не є джерелом доходів.

Відповідно до пункту 14 Порядку, якщо після надсилання висновку про результати перевірки від органу, в якому проводиться перевірка, одноразово надходить запит з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації, контролюючий орган зобов'язаний розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів. У разі отримання додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, яка впливає на суть раніше надісланого висновку, контролюючий орган проводить додаткову перевірку, готує та надсилає органу, в якому проводиться перевірка, висновок про результати додаткової перевірки за встановленою формою, де зазначається також про отримання запиту, відповідно до якого проводилася перевірка. У разі відсутності додаткової інформації щодо відомостей, які підлягали перевірці згідно із пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, контролюючий орган за результатами розгляду такого запиту надсилає органу, в якому проводиться перевірка, листа з інформацією про відсутність підстав для проведення додаткової перевірки та уточнює викладену в раніше надісланому висновку інформацію.

Із аналізу зазначеної норми вбачається, що відповідач мав би взяти до уваги надані декларантом підтвердні документи, однак не зробив цього вдруге, тому суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача при проведенні перевірки та складанні висновку. В той же час нормами Цивільного Кодексу України (статті 1058-1061), Постановою правління Національного Банку України № 516 03.12.2003 "Про затвердження Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами" (із змінами та доповненнями), надано поняття депозитних (вкладних) операцій, а також визначений обов'язок банківської установи щодо нарахування та виплати процентів за такими вкладами. Проценти за депозитними вкладами є пасивним доходом вкладника, а відтак твердження відповідача з приводу відсутності джерела доходу у вигляді депозитного вкладу є безпідставними та необґрунтованими.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про правомірність доводів позивача щодо протиправності дій відповідача під час проведення перевірки та протиправності висновку відповідача і його скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції. Постанова суду першої інстанції прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: М.М. Капустинський

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- відповідачу/відповідачам: Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області вул. Відінська,8,м.Рівне,33023

4-третій особі: Городоцький виправний центр управління Державної пенітенціарної служби України у Рівненській області (№131) - вул.Барона Штейнгеля,92 А,с.Городок,Рівненський район, Рівненська область,35331,