Справа № 686/7996/17
Суддя: Курко О. П.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/7996/17

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Курко О. П.

19 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Курка О. П.

суддів: Білоуса О.В. Совгири Д. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Справа призначалася в режимі відеоконференції. Однак, у зв'язку з виникненням проблеми із технічним забезпеченням розгляду справи, а також враховуючи, що судом участь сторін в судовому засіданні не визнавалась обовязковою, колегія суддів прийшла до висновку щодо можливості апеляційного розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до п.2 ч.1 ст.197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що з 20.03.2009 року ОСОБА_2 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 82 % від суми заробітку, з якого визначається розмір пенсії.

31 липня 2014 року постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду по справі №686/8638/14-а зобов'язано управління Пенсійного фонду України м. Хмельницькому нарахувати і виплачувати ОСОБА_2 пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу", включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії суми матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток із розрахунку 82% суми заробітної плати.

2 лютого 2015 року позивач звернулася з адміністративним позовом про визнання дій управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому протиправними та зобов'язання включення суми компенсації за не використану відпустку в заробітну плату для призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу" та довідки Головного управління Міндоходів у Хмельницькій області № 103/10/22-01 -05 від 16.04.2014 року із розрахунку 82% суми заробітної плати.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/2296/15а від 23 лютого 2015 року позов задоволено.

У зв'язку із прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" підвищено на 25% посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців.

Через вказані зміни в оплаті праці працівникам, що перебувають на державній службі, 14.07.2016 року позивач звернулася до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії відповідно до ст. 37-1 Закону України "Про державну службу" ( в редакції чинній на час призначення пенсії) в розмірі 82 % від суми заробітної плати (місячної) зазначеної в довідці Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 29.06.2016 року №298/10/22-01-05 (видана у зв'язку зі зміною посадових окладів працюючих державних службовців з 01.12.2015 р.).

Листом управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому від 15.07.2016 року №265/м- 12 їй було відмовлено.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/16060/16-а від 07 вересня 2016 року зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м.Хмельницькому здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу" ( у редакції чинній на дату призначення пенсії) із розрахунку 82 % заробітної плати.

В січні 2017 року позивач звернулася з заявою до управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому щодо нарахування та обчислення її пенсії відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду від 7 вересня 2016 року по справі №686/16060/16-а, з урахуванням постанов Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.07.2014 року по справі №686/8638/14-а та Хмельницького міськрайонного суду від23.02.2015 року по справі №686/2296/15-а, які стосувались виключно включення сум матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток та суми компенсації за невикористану відпустку при обчисленні розміру пенсії, яка виплачувались ОСОБА_2 протягом 2014-2016 років.

Листом управління Пенсійного фонду України у м. Хмельницькому від 16.01.2017 року № 1/м-12 ОСОБА_2 було відмовлено в обчислені її пенсії з включенням сум матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення до відпусток, суми компенсації за невикористану відпустку, визначених постановами вищезазначених судів до зміненого розміру пенсії відповідно до постанови Хмельницького міськрайонного суду по справі №686/16060/16-а.

Вважаючи дії відповідача незаконними, позивач звернувся із данним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженої постанови виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України "Про державну службу" (в редакції на момент призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80% від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ст. ст. 22, 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України (у тому числі і Законом України "Про державну службу") є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.

Відповідно до статті 33 Закону України "Про державну службу" заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно зі статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

У статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" та Наказу Державного комітету статистики України № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" від 13 січня 2004 року встановлено, що структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Окрім того, Верховний Суд України у постанові від 06.11.2013 року по справі №21-350а13 вказав на те, що матеріальна допомога, на яку нараховується збір на обов'язкове пенсійне страхування (страхові внески) враховується в заробіток для обчислення пенсії державного службовця. Аналогічна позиція також викладена в постановах Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року у справі № 21 -430а11, від 14 травня 2013 року у справі №21-125а13, від 16 вересня 2014 року у справі №21-314а14, від 09 червня 2015 року №21-243а15.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому залишити без задоволення, а постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 червня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Курко О. П.

Судді Білоус О.В. Совгира Д. І.