Справа № 826/18483/16
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

18 вересня 2017 року 12:04 №826/18483/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., за участю секретаря судових засідань Огнивого Д.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш»
до третя особаДержавної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
На підставі частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 18 вересня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено, про що повідомлено осіб, які брали участь у розгляді справи, з урахуванням вимог частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби у місті Києві, у якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення покладених законодавством обов'язків з підготовки висновку про повернення позивачу помилково сплачених коштів на загальну суму 25 000,00 грн. та подання зазначеного висновку для виконання відповідному органу Державного казначейства України;

- зобов'язати відповідача підготувати та подати третій особі висновок щодо повернення помилково сплачених коштів на загальну суму 25 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у позивача станом на 2015 рік не було обов'язку сплачувати транспортний податок, який позивач фактично сплатив, а нездійснення відповідачем жодних дій щодо підготовки у встановлений законодавством строк висновку про повернення товариству помилково сплачених коштів та подання зазначеного висновку для виконання відповідному органу Державного казначейства України є протиправною бездіяльністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, мотивуючи тим, що позивачем самостійно задекларовано у 2015 році грошове зобов'язання з транспортного податку та сплачено його з розбивкою річної суми рівними частками поквартально по 6250 грн. Також, зазначив, що згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України сума грошового зобов'язання визначена в податковій декларації є узгодженою, а тому сплачені грошові кошти в рахунок погашення задекларованого грошового зобов'язання не можуть бути визначеними як надміру сплачені кошти.

Представник третьої особи зазначив, що чинним законодавством визначений чіткий механізм та порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, який повинен бути дотриманий державними органами.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, заперечення та свідчення свідків об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш» є власником транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, моделІ GL 500 4 MATIC, типу легковий універсал-В, об'ємом двигуна 4663, 2014 року випуску, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно платіжних доручень, товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш» сплачено поквартально транспортний податок за 2015 рік, платежами по 6250,00 грн, на загальну суму 25 000,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш» вважаючи, що у останнього відсутній обов'язок зі сплати транспортного податку у 2015 році, звернулось до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві із заявою про перерахування помилково сплачених коштів на загальну суму 25 000,00 грн. на поточний рахунок підприємства.

Згідно тверджень позивача Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві не надала відповіді на заяву товариства.

Позивач вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктами 43.1, 43.2 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

У відповідності до пунктів 43.3, 43.4 статті 43 Податкового кодексу України встановлено, що обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку (пункт 43.4 Податкового кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш» сплачене грошове зобов'язання з транспортного податку було самостійно задеклароване в податковій декларації за 2015 рік.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Однак, самостійно задеклароване грошове зобов'язання та, відповідно, самостійно сплачене платником податків, не може вважатися як надміру сплачене грошове зобов'язання.

Так, згідно пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Згідно тверджень контролюючого органу, що не заперечувалось позивачем, товариством з обмеженою відповідальністю «Укрпроммаш» не подавалась уточнююча декларація, а відтак у відповідача були відсутні законні підстави для повернення сплачених позивачем грошових коштів.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 2-7, 69-71, 94, 160-163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими ст.ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Літвінова А.В.

Повний текст постанови складено 20.09.2017.