Справа № 802/854/17-а
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/854/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

12 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О. ,

секретар судового засідання: Охримчук М.Б.

за участі:

представників позивача: Шулікіна О.М., Максимчука А.І., Путіліна Є.В.

представника відповідача: Бойка А.М.

представника третьої особи: Томляк Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вінницький національний аграрний університет про визнання протиправними та скасування наказів,

В С Т А Н О В И В :

Агрономічна сільська рада Вінницького району Вінницької області звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницький національний аграрний університет про визнання протиправними та скасування наказів.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Представники позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили вимоги, що в ній викладені, задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи заперечили проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, згідно державного акта на право постійного користування землею І-ВН № 001263, виданого відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 5.04.1996 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на праві постійного користування землею за №2, Вінницькій державній сільськогосподарській дослідній станції надано у постійне користування для сільськогосподарського використання 1229,6 га на території Агрономічної сільської ради.

Наказом Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції від 03.03.2003 року №25а-к відповідно до наказу УААН від 29.11.2002 року проведено реорганізацію з виділенням дослідного господарства, а саме Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції та дослідного господарства Вінницької державної дослідної станції.

Враховуючи Постанову Президії НААН від 18 серпня 2010 року "Про внесення змін до постанов Президії УААН" та наказ №69 від 7 вересня 2010 року "Про найменування установ, підприємств та організацій НААН України", наказом №01-01/32 від 17.12.2010 року Державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільського господарської дослідної станції Української академії аграрних наук" назву підприємства було змінено на Державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України".

Статутом Державного підприємства "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України", затвердженого Президентом Національної академії аграрних наук України 09.12.2010 року, передбачено, що господарство створене в результаті реорганізації Вінницької обласної державної сільськогосподарської станції Української академії аграрних наук України від 29.11.2002 року №95 і є правонаступником в частині майна, землі, майнових прав і зобов'язань реорганізованої Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Української академії аграрних наук України.

Постановою Кабінету Міністрів України №61 від 25.01.2012 року Державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України" передано до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Згідно акту від 22.02.2012 року приймання-передачі цілісного майнового комплексу, майна та земельних ділянок закріплених за державним підприємством "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України", разом з усім майном передано також копії актів державних актів на право користування землею серії І-ВН № 001263, що виданий відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів від 05.04.1996 року, та І-ВН № 001261, що виданий відповідно до рішення 6 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів від 26.04.1996 року.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №94 від 28.02.2012 року Державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України" перейменовано на Державне підприємство "Агрономічне".

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 08.08.2012 року №492 "Про реорганізацію Державного підприємства "Агрономічне" державне підприємство "Агрономічне" було реорганізовано шляхом приєднання до Вінницького національного аграрного університету в якості відокремленого структурного підрозділу без права юридичної особи. Визначено, що Вінницький національний аграрний університет є правонаступником майнових прав та обов'язків Державного підприємства "Агрономічне".

Згідно з наказом Вінницького національного аграрного університету від 01.11.2012 року №295 створено Науково-дослідне господарство "Агрономічне" Вінницького національного аграрного університету,

Згідно акта приймання-передачі Державного підприємства "Агрономічне" до Вінницького національного аграрного університету, затвердженого Міністерством аграрної політики та продовольства України від 13.11.2012 року, здійснено приймання передачу цілісного майнового комплексу та земельних ділянок, що закріплені за державним підприємством "Агрономічне" згідно документів, які додаються до акту та є його невід'ємною частиною, станом на 12.11.2012 року. Третій особі університету передано земельні ділянки на території Агрономічної та Ведмежо-Вушківської сільських рад Вінницького району загальною площею 1483,00 га.

17.01.2014 року Головним управлінням Держземагентства у Вінницькій області видано десять наказів "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою":

- наказ №ВН/:01:010/00002200 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 40.4000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей (код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:010/00002201 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 6,0000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей (код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:007/00002204 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 77,0000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей (код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:007/00002205 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 35,0000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей ( код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:006/00002206 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 24,6000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей (код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:006/00002208 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 67,4000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей (код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:004/00002215 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 30.0000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей (код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:004/00002216 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 70,0000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей (код цільового призначення-01.09)

- наказ №ВН/:01:004/00002217 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 91,9000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей ( код цільового призначення-01.09);

- наказ №ВН/:01:006/00002218 про надання Вінницькому національному аграрному університету дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) площею 77,2000 га на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області для дослідних і навчальних цілей ( код цільового призначення-01.09);

Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області прийнято накази:

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4660/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:010/00002200";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4657/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:010/00002201";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4671/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:007/00002204";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4672/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:007/00002205";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4662/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:006/00002206";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4666/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:006/00002208";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4667/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:004/00002215";

- наказ від 12 квітня 2017 року №2-4669/15-17-ст "Про внесення змін до наказу від 17 січня 2014 року №ВН/:01:004/00002217".

Згідно наведених наказів Вінницькому національному аграрному університету надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування із земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих на території Агрономічної сільської ради Вінницького району, для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства (код цільового призначення - 01.10).

Позивач вважає, що при винесенні оскаржуваних наказів від 12 квітня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області в порушення вимог Земельного кодексу України, Положення про територіальні органи Держгеокадастру вийшло за межі наданих законом повноважень, порушило вимоги закону щодо підстав та порядку надання дозволу на виготовлення документації з землеустрою, чим допустило порушення прав та інтересів територіальної громади села Агрономічне та представницького органу місцевого самоврядування - Агрономічної сільської ради. У зв'язку із цим позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні рішення відповідача є правомірними та не порушують земельні права Агрономічної сільської ради.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Частинами 1-3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п.1-3 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.02.2015р. №14, Головне управління Держгеокадастру в області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Голова місцевої державної адміністрації координує діяльність Головного управління і сприяє йому у виконанні покладених на нього завдань. Головне управління у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства, дорученнями Прем'єр-міністра України, наказами Міністерства аграрної політики та продовольства України, дорученнями Міністра аграрної політики та продовольства України, його першого заступника та заступників, наказами Держгеокадастру, дорученнями Голови Держгеокадастру та його заступників, актами місцевої державної адміністрації та органів місцевого самоврядування, а також цим Положенням. Завданням Головного управління є реалізація повноважень Держгеокадастру на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

Згідно з п.п.12 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Частинами 1-3 ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених вказаним Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 1 статті 117 Земельного кодексу України визначено, що передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об'єктів у комунальну власність (ч. 2 ст. 117 Земельного кодексу України ).

До земель комунальної власності, які не можуть передаватися у державну власність, належать земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об'єктів у державну власність (ч. 3 ст. 117 Земельного кодексу України).

Стаття 122 Земельного кодексу України закріплює повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування. Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ч. 1. ст. 122) .

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4. ст. 122).

Відповідно до ч.2 ст.123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Позивач в апеляційній скарзі зазначає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів вийшов за межі своїх повноважень, адже спірні земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, отже надавати дозвіл на розроблення документації із землеустрою, а також її затвердження повинно здійснюватись Агрономічною сільською радою, а не Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області.

Позивач посилається на положення пункту 6 Прикінцевих і Перехідних положень Закону України " Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", згідно якого у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах З і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами. Враховуючи наведену норму та зважаючи на те, що відомості про земельні ділянки, на які претендує ВНАУ, не внесенні до Державного реєстру земель, на цей час відповідач не має права розпоряджатися землями в межах населеного пункту села Агрономічне, в т.ч. надавати дозволи па розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування.

Судом встановлено, що державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданий відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депу татів Вінницького району Вінницької області від 5 квітня 1996 року, зареє стрований в книзі записів державних актів на праві постійного користування землею за №2.

Відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №14, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962 «Про затвердження Тимчасового порядку ведення державного реєстру земель» державний реєстр земель - це складова частина державного земельного кадастру, який складається з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі та Поземельної книги, яка містить відомості про земельну ділянку і формується за допомо гою АС ДЗК.

Таким чином, спірні земельні ділянки внесені до Державного реєстру земель, а тому власником вказаних земельних ділянок в силу частини 5 статті 122 Земельного кодексу України та пункту 4 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" є Головне управління Держгеокадастру у Вінни цькій області.

Таким чином позивач не вийшов за межі своїх повноважень при прийнятті оскаржуваних наказів.

Позивач також зазначає, що рішенням Агрономічної сільської ради від 21.08.2015 р. "Про затвердження Генерального плану с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області" затверджено Генеральний план села Агрономічне , згідно якого земельні ділянки, на які відповідачем видано дозволи ВНАУ на виготовлення проектів землеустрою, віднесено до земель житлової та громадської забудови.

Тому, надавши ВНАУ дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування, розташованих на території Агрономічної сільської ради Вінницького району, для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства (код цільового призначення - О 1.10), всупереч затвердженому Генеральному плану села Агрономічне, відповідач допустив порушення вимог Земельного кодексу.

Разом з цим, згідно рішення про затвердження проекту землеустрою щодо зміни меж території с. Агрономічне від 29.01.2016 року №1 змінено загальну площу населеного пункту с. Агрономічне, а саме: 1006,5 га., включивши в межі населеного пункту 866,4414 га. із них: 252,1551 га - землі надані громадянам для індивідуального садівництва, 474,6783 га - землі ДП "Вінницька державна сільськогосподарська дослідна станція", 139,608 га. - інші землі.

Проектом землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області перед бачено, що при включені в межі населеного пункту села Агрономічне в державній власності залишаються земельні ділянки ДП «Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції», тобто відповідно до ч.3,5 статті 83 Земельного кодексу України, статті 117 Земельного кодексу України, ч.1 ст.173 Земельного кодексу України, рішення про передачу спірних земельних ділянок сільськогосподарського призначення в комунальну власність Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області не приймалось.

Отже, відповідач при прийнятті оскаржуваних наказів не порушив вимо ги Земельного кодексу України, оскільки оскаржувані накази відповідають проекту землеустрою щодо зміни межі території с. Агрономічне Агрономі чної сільської ради Вінницького району Вінницької області та вимогам ча стини 2 статті 123 Земельного кодексу України.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує, що Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області надало дозволи на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок без відповідного клопотання ВНАУ, порушивши порядок, встановлений ст. 123 ЗК України. Щодо вказаних доводів встановлено наступне.

У 2013 році Вінницький національний аграрний університет звернувся до Головного управління Держкомземагенства у Вінницькій області з проханням надати дозвіл на виготовлення технічної документації для встановлення меж земельної ділянки та поновлення державних актів на земельні ділянки (вказане клопотання наявне в матеріалах справи). Головне управління Держземагенства у Вінницькій області вищезгаданими наказами від 17.01.2014 року надало дозвіл університету на виготовлення технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області загальною площею 519,5 га.

Відповідно до отриманих наказів Вінницьким науково-дослідним та проектним інститутом землеустрою були виконані роботи по виготовленню технічної документації щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі Вінницького національного аграрного університету для дослідних і навчальних цілей, які розташовані на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Вінницький національний аграрний університет неодноразово звертався до Агрономічної сільської ради Вінницького району, як суміжного землевласника, з проханням погодити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) університету для дослідних і навчальних цілей, які розташовані на території Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області.

Однак позивач не погоджував межові знаки в технічній документації, виготовленій інститутом землеустрою. При цьому, Агрономічна сільська рада розпочала процедуру зміни межі території с. Агрономічне і включення в межі населеного пункту с. Агрономічне 474,6783 га земель Вінницького національного аграрного університетом вже після того, як тривала процедура переоформлення університетом права постійного користування землею.

На підставі листа Державного підприємства «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» від 05.04.2017 року №4407, та, враховуючи клопотання Вінницького національного аграрного університету від 06.04.2017 року №12-45-622, Головним управління Держгеокадастру у Вінницькій області наказами від 12 квітня 2017 року №2-4671/25-17-сб, №2-4667/25-17-сб, №2-4669/25-17-сб, №2-4662/25-17-сб, №2-4666/25-17-сб, №2-4660/25-17-сб, №2-4672/25-17-сб було внесено зміни до наказів Головного управління Держземагенства у Вінницькій області від 17.01.2014 року в частині надання дозволу третій особі на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок в постійне користування університету із земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Агрономічної сільської ради Вінницького району для пропаганди передового досвіду ведення сільського господарства.

Внесення змін зумовлене тим, що площа земельних ділянок встановлена в наказах від 17.01.2014 року не відповідає фактичній площі, яка була встановлена за результатами горизонтальної інструментальної зйомки, що свідчить про несформованість даних ділянок в розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України.

Відповідно до ч.5 ст.79-9 Земельного кодексу України формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

За приписами ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів земле устрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Тобто, Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області у відповідності до вимог статті 123 Земельного кодексу України та на підставі відповідних клопотань Вінницького національного аграрного університету видано оскаржувані накази.

В апеляційній скарзі позивач також вказує, що суд не з'ясував в якій частині майна, землі та майнових прав і зобов'язань реорганізованої Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції стало правонаступником ДП "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції". Позивач вважає, що прямим правонаступником Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції було і є Державне підприємство "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля національної академії аграрних наук України", а тому спірні накази та рішення суду порушують права вказаного підприємства.

В обґрунтування власної позиції позивач посилається на: витяг з ЄДРПОУ на ДП "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля національної академії аграрних наук України; інформаційну довідку ГУ статистики у Вінницькій області № 03.4-08/753 від 19.05.2016 р., в якій зазначено, що 28.02.2001 р. було змінено найменування станції на Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станцію, 21.12.2010 р. Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станцію перейменовано на Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станцію Інституту кормів національної академії аграрних наук України (), а з 20.10.2011 р. станція реорганізована шляхом перетворення в Державне підприємство "Науковий інноваційно-технологічний центр інституту кормів та сільського господарства Поділля національної академії аграрних наук України ( ), яке є правонаступником припиненої Вінницької державної сільськогосподарської станції Інституту кормів національної академії аграрних наук України.

Колегія суддів не погоджується із вказаними доводами позивача, з огляду на наступне.

Вінницька державна сільськогосподарська станція Інституту кормів Національної академії аграрних наук України була реорганізована в Державне підприємство «Науковий інноваційно-технологічний центр Інституту кормів та сільського господарства Поділля Національної академії аграрних наук України» з 20.10.2011 року, тобто після проведення виділення з її складу державного підприємства «Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України».

Крім того, саме державне підприємство «Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту кормів Національної академії аграрних наук України» спільно із спірними земельними ділянками було передано Національною академією аграрних наук України по акту-прийому передачі до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства України.

Вказана обставина також підтверджується ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07 червня 2006 року по справі №55/3-61, згідно якої замінено відповідача - Вінницьку державну сільськогосподарську дослідну станцію на її правонаступника - державне підприємство "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції".

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Пpo підприємства в Україні" від 27.03.1991р. №887-ХІ1 (в редакції чинній на момент виділу Державного підприємства "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції") підприємство реорганізується шляхом злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 34 Закону України "Про підприємства в Україні" від №887-ХІ1 (в редакції чинній на момент виділу Державного підприємства "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції") у разі поділу підприємства до нових підприємств, які виникли в результаті цього поділу, переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства. При виділенні з підприємства одного або кількох нових підприємств до кожного з них переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов'язки реорганізованого підприємства.

Відповідно до ст. 92 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають:

а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності;

б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації;

в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності;

г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування";

ґ) вищі навчальні заклади незалежно від форми власності;

д) співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників) та наймачів (орендарів) квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Статтею 141 Земельного кодексу України визначено, що підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Таким чином, виділення Державного підприємства "Дослідне господарство Вінницької державної сільськогосподарської дослідної станції" з Вінницької обласної державної сільськогосподарської дослідної станції не призвело до припинення права постійного користування земельною ділянкою, яке в порядку правонаступництва в деякій частині перейшло до позивача.

Верховний Суд України в постанові від 21.02.2011 року №21-3а11, вказав, що припинення права користування земельною ділянкою з підстави припинення установи допускається лише у випадку, коли припинення останньої виключає правонаступництво.

Таким чином, право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, зазначених у ст.141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Дії, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у ст.141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.2002р. № 449 "Про затвердження форм державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою" раніше видані державні акти на право приватної власності на землю, державні акти на право власності на землю, державні акти на право власності на земельну ділянку та державні акти на право постійного користування землею залишаються чинними і підлягають заміні у разі добровільного звернення громадян або юридичних осіб. Дана постанова втратила чинність 03.06.2013 р.. однак відповідно до пункту 10 розділу VII Закону України "Про Державний земельний кадастр" (чинний з 01.01.2013 р.) документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію ре чових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, ви знаються дійсними якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення.

Відповідно до статті 23 Земельного кодексу України від 18.12.1990 року (втратив чинність 01.01.2002 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які ви даються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Ра дами народних депутатів.

Отже, державний акт на право постійного користування землею НОМЕР_1, виданий відповідно до рішення 10 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 5 квітня 1996 року, зареєстрований в книзі записів державних актів на праві постійного користування землею за №2 є дійсним, оскільки реєстрація права постійного користування була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення і підтверджує право університету на законне використання землі площею 474, 6783 га на території Агрономічної сільської ради. Тому спірні накази відповідача є правомірними та не порушують права Агрономічної сільської ради.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 198 та статті 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 19 вересня 2017 року.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.