Справа № 361/4358/17
Суддя: Сердинський В. С.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 361/4358/17
провадження № 2-а/361/476/17
Постанова

Іменем України

11 вересня 2017 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Сердинський В.С., розглянувши у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області в порядку скороченого провадження, відповідно до ст. 183-2 КАС України, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

у с т а н о в и в:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи з захворюванням, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, має право на відповідні пільги, встановлені законодавством України.

На час аварія на ЧАЕС він працював в Прип'ятському відділені позавідомчої охорони Прип'ятського МВ УВС Київської області на посаді начальника відділення позавідомчої охрони у званні капітана міліції, знаходився і працював в зоні відчуження з перших годин після аварії, де безпосередньо брав участь у ліквідації наслідків зазначеної катастрофи з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р. з перервами згідно з наказом УВС Київської області, і де під впливом іонізуючого випромінювання втратив здоров'я, отримав невиліковну фізичну і психологічну недугу, внаслідок чого став інвалідом.

Пенсію позивач одержував згідно з довідкою Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області з розрахунку коефіцієнта 5 з заробітної плати 212,33 крб.

З 01 січня 2012 року набула чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. «1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка передбачає проведення перерахунків та осучаснення пенсії для осіб, що брали участь у ліквідації наслідків аварії у 1986-1990 роках і були визнані інвалідами.

Саме до такої категорії громадян належить позивач.

Зазначеною постановою було затверджено «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно з яким визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, відповідно до ст. 54 і 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Цією постановою задекларовано положення про те, що пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу у зоні відчуження у 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Ст. 50 Конституції України встановлено, що кожен громадянин має право на безпечне життя і здоров'я довкілля та на відшкодування завданої шкоди.

Нещодавно дізнався про те, що крім коефіцієнта 5, він повинен був за роботу в зоні одержати деякі інші виплати.

Ухвалою Вищого адміністративного суду було встановлено, що якщо роботу в зоні відчуження оплатили неправильно (зарплату нарахували без урахування деяких урядових рішень), підприємство, установа, організація на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно з законодавством.

05 вересня 2016 року позивач звернувся до Управління поліції охорони при ГУ МВС України в Київській області з проханням видати довідку про виплату йому заробітної плати за період роботи у зоні відчуження ЧАЕС, згідно з п. 1-5 його заяви, а якщо якісь виплат не були нараховані та проведені, попросив нарахувати і виплатити їх. Позивачу було відмовлено.

Тому 05.10.2016 р. він звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою про неправомірні дії Управління поліції охорони при ГУ МВС України в Київській області. Броварський міськрайонний суд постановив задовольнити його позовну заяву. Постанова набрала законної сили 28.03.2017 р.

Управління поліції охорони при ГУ МВС України в Київській області на виконання постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 31.01.2017 р. №361/5735/16-а, залишеної без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2017 р., видав позивачу нову довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження.

Проте, коли 11.05.2017 р. він звернувся до Броварського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Київської області, в перерахуванні пенсії позивачу було відмовлено на підставі того, що вказана в довідці заробітна плата не була виплачена, а лише нарахована.

Із зазначеним рішенням позивач не погодився, оскільки це суттєво порушує його конституційні права.

Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11 вересня 2017 року, позивач просив суд визнати протиправними дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови йому у перерахунку пенсії, зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області зробити перерахунок пенсії на підставі довідки № 14 від 05.04.2017 р., виходячи із заробітної плати в сумі 2785,23 карб., одержаної за роботу в зоні відчуження в період з 19.07.1986р.-31.07.1986р., перерахунок пенсії здійснити з 01.05.2017 р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

06 вересня 2017 року до суду надійшло заперечення від Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на адміністративний позов, в якому відповідач зазначав, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058 врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок), зі змінами затвердженими постановою правління ПФУ № 13-1. За змістом підпункту «в» пункту 7 Порядку, заробітна плата для призначення пенсії за період роботи до 01 липня 2000 року підтверджується довідкою підприємства, установи, організації (форма і зміст довідки визначено в Порядку).

Така довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією чи перерахунком. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств або архівними установами (п. 17 Порядку).

Обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами. Іншого чинним законодавством не передбачено.

Наведена правова позиція викладена в постанові ВСУ від 15 грудня 2015 року у справі № 2а-576/29/14, яка відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 244-2 КАС України є обов'язковою для врахування судами загальної юрисдикції.

Відповідно до п. 3 п. 1 Постанови РМ УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 (порядок виплати премії визначено Розпорядженням РМ СРСР № 1512-р від 24.06.1986 року)., на яку також посилається позивач, запроваджувалася одноразова премія за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР для заохочення. Розмір премії, що виплачувалась одному працівнику, не повинен був перевищувати 400 крб.

Неодноразово колегії суддів КААС наголошувала на наступному факті, що обов'язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати та всіх її складових первинними документами. Тобто виплата вказаної премії не була обов'язковою та її розміри встановлювалися на розсуд підприємства.

Посилаючись на викладене, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії, інвалідом ІІ групи з захворюванням, пов'язаного з наслідками Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи серії А №069961 та вкладкою до нього №151686 (а.с.6,7).

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС» № 796- XII.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28 березня 2017 року, було зобов»язано Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період роботи в зоні відчуження з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р. оклад по посаді і званню у подвійному розмірі, премію за роботу в зоні відчуження за період з 26.04.1986 р. по 30.04.1986 р., три місячних оклади по посаді і званню за отримання гранично допустимої дози радіації, добові і одноразову виплату за отримання дози опромінення більше 25 бер за період роботи в зоні відчуження з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р., видати відповідну довідку про грошове забезпечення (а.с.11-16).

Управлінням поліції охорони в Київській області Національної поліції України видано позивачу ОСОБА_1 довідку № 14 від 05.04.2017р. про заробітну плату, одержану за роботу в пунктах зони відчуження м. Прип»ять, м. Чорнобиль за період з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р.

Згідно вищезазначеної довідки заробітна плата позивача ОСОБА_1 за роботу в пунктах зони відчуження м. Прип»ять, м. Чорнобиль за період з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р. складає 3993,24 карб.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Таким чином, обставини щодо періоду роботи у зоні відчуження у 1986 році з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, населені пункти, де працював позивач ОСОБА_1 та виконував такі роботи, а також розмір виплаченої йому заробітної плати за таку роботу відображені в первинних документах та встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому такі обставини не потребують доказування.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

11 травня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про перерахунок пенсії, виходячи із заробітної плати за роботу в зоні відчуження, надавши довідку про заробітну плату за роботу в м. Прип»ять, м. Чорнобиль за період з 26.04.1986 р. по 31.07.1986 р. До заяви додано копію довідки про заробітну плату № 14 від 05.04.2017р. (а.с.8).

Листом № 400/Т-01 від 16 травня 2017 року Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області відмовило позивачу ОСОБА_1 у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що в довідці про заробітну плату, виданій на підставі поставнови Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2017 року, вказана премія не була виплачена, а лише нарахована на виконання цього рішення. Тому підстави для перерахунку пенсії відсутні (а.с.9).

Згідно зі статтею 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також: за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про захист заробітної плати, реєстрація ратифікації Україною 04 серпня 1961 року, Україна прийняла на себе зобов'язання рахувати заробітною платою будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах за виконану роботу або послуги працівникові.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що в усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу в зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3 тис. карбованців.

Відповідно до довідки № 14 від 05 квітня 2017 року, розмір заробітної плати позивача ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС в період з 19.07.1986р.-31.07.1986р. становить 2785,23 карб., що не перевищує 3 тис. крб.

Рішенням Конституційного суду України № 8-рп/2013 від 15 жовтня 2013 року у справі за конституційним зверненням громадянки ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що праву працівника на належну заробітну плату кореспондує обов'язок роботодавця нарахувати йому вказані виплати, гарантовані державою, і виплатити їх. При цьому право працівника не залежить від нарахування йому відповідних грошових виплат. Тому незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, працівник, у разі порушення законодавства про оплату праці, має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.

Згідно із ч.2 ст.233 КзпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

З огляду на викладене, довідка від 05.04.2017р. № 14 відповідає всім вимогам чинного законодавства та відповідач Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області неправомірно вимагає доказів отримання позивачем ОСОБА_1 премії, оскільки відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля і Мінфіну України від 29.10.92 р. № 09-3751, якщо підприємством було невірно нарахована заробітна плата за роботу в зоні відчуження, то підприємство на підставі первинних документів має провести перерахунок заробітної плати згідно із законодавством, розраховану таким чином заробітну плату не індексують і не виплачують, а лише враховують при обчисленні пенсії.

Згідно постанов Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі № 826/11379/14, від 10.05.2016 року по справі № п/800/362/15, від 20.04.2016 року по справі № 826/16796/14, від 12.04.2016 року по справі № 813/7851/13- а, від 01.03.2016 року по справі № 826/4860/13-а, від 03.02.2016 року по справі № 826/72/15, від 02.02.2016 року по справі № 804/14800/14, від 24.11.2015 року по справі № 816/1229/14 (21-3669а15), від 17.11.2015 року по справі № 2а-18442/11/2670, від 16.09.2015 року по справі № 826/4418/14 (21- 1465а15), встановлено, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У частині першій статті 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Ч.3 ст.27 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 гривень.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (Відомості Верховної Ради України, 2012 р., № 12-13, ст. 82; 2016 р., № 5, ст. 50) слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінити словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Згідно з вимогами п. 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп зазначив, що стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності тільки за умови, якщо вони скасовують або пом'якшують відповідальність особи (абзац другий пункту 2 Рішення Конституційного Суду України № 6-рп/2000 КСУ від 19 квітня 2000 року). Мета принципу незворотності - блокувати ущемлення прав і свобод людини з боку держави. Така направленість тлумачення цього принципу робить його однією з важливих гарантій захисту від свавілля з боку влади, безпеки людини як громадянина, довіри до державних інституцій. Надання зворотної сили законам суперечить духу правової держави.

Вищий адміністративний суд в своєму рішенні від 16 лютого 2016 року у справі К/800/44884/15 наголосив про недопущення з боку держави в особі Пенсійного фонду обмеження розміру пенсій, призначених до набрання чинності Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Згідно ч. 4. ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа. Оскільки позивач звернувся до відповідача із відповідною заявою 11 травня 2017 року, то перерахунок у даному випадку необхідно провести з 01 травня 2017 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 11, 71 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно із ч 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Наведені відповідачем заперечення по суті даного позову є необґрунтованими жодними доказами, а тому не можуть бути прийняті судом до уваги.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що уточненні позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що відповідають чинному законодавству, а тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 7, 8, 9, 10, 11, 71, 86, 99, 100, 159 - 163, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Позов задовольнити.

Визнати дії Броварського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 - протиправними.

Зобов'язати Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області здійснити з 01 травня 2017 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1, виходячи із заробітної плати в сумі 2785,23 крб., одержаної за роботу в пунктах зони відчуження м. Прип»ять, м. Чорнобиль з 19.07.1986 р. по 31.07.1986 р. без обмеження її максимальним розміром та з урахуванням проведених виплат.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Сердинський В. С.