Справа № 554/5131/17
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 21.09.2017 Справа № 554/5131/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 вересня 2017 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови,

в с т а н о в и в :

30 червня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП в м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач), в якому просив суд скасувати постанову відповідача, що була винесена 22 червня 2017 року серії БР № 690146, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що 22 червня 2017 року він відповідачем був притягнутий до адміністративної відповідальності та підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді 255 грн. штрафу за те, що в цей же день, керуючи належним йому автомобілем НОМЕР_1 на 423-му км +100 (праворуч) дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський і рухаючись у напрямку м. Харків в межах с. Гонтів Яр, здійснив обгін авто через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 додатку 2, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху (далі Правил).

Заперечуючи факт вчинення такого порушення, він зазначив, що його він не вчинював, оскільки відповідно до Правил розмітка 1.1 додатку 2 Правил (вузька суцільна лінія), як виняток, зокрема, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяє перетинати дану лінію для обїзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний обїзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год., що і мало місце в даному випадку.

Наголосив, що постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена з недодержанням вимог статті 283 КУпАП, до неї не додано будь-яких доказів, які б безперечно свідчили про вчинення ним інкримінованого йому правопорушення.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених в позовній заяві та наполягав на їх задоволенні. При цьому він зазначив, що відповідачем при притягненні його до адміністративної відповідальності не було надано доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, а постанову серії БР № 690146 було винесено на підставі вигаданих фактів, що є незаконним та в звязку з чим вона підлягає скасуванню, а справа закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Наголосив, що дійсно в день і час, який йому інкримінується як час вчинення правопорушення, він дійсно рухався у вказаному напрямку. Перед ним рухалися транспортні засоби зі швидкістю менше 30 км/год., створюючи певні перешкоди в русі. Оскільки зустрічного транспортну не було, а автомобілі, які рухалися спереду, змістились праворуч, включивши при цьому світловий покажчик повороту вправо, надавши йому змогу здійснити обїзд без перетину суцільної лінії, то він і здійснив, по суті, обїзд перешкоди, чого Правилами не заборонено. В зазначеній постанові відповідач не навів ніяких доказів вчинення ним правопорушення та не вказав про те, що факт його виявлення був зафіксований за допомогою засобів відеофіксації. Вважає, що до відповідальності відповідачем притягнутий незаконно, а тому просить скасувати постанову про це та закрити провадження по справі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не явився, заперечень на позов не подав, а тому суд визнав причину його неявки неповажною та розглянув справу без його участі.

Заслухавши пояснення позивача, обєктивно дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до постанови серії БР № 690146 від 22 червня 2017 року (а. с. 6) ОСОБА_1 підданий адміністративному стягненню на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. за те, що в цей же день, керуючи належним йому автомобілем НОМЕР_1 на на 423-му км +100 (праворуч) дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський здійснив обгін авто через суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 додатку 2 Правил.

Як встановлено частиною 1 статті 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 8.1 Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до Правил розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які вїзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для обїзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний обїзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год., що і мало місце в даному випадку.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - та кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

У відповідності до ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для зясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як вбачається з матеріалів справи, протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався.

Суд, не заперечуючи наявності у працівників органів Національної поліції повноважень виносити в окремих випадках постанову про адміністративне правопорушення без складення протоколу (у т. ч. в даному випадку), зазначає, що правопорушення (у разі його вчинення) повинно бути належним чином зафіксоване. Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Згідно зі ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до п. 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 7 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року № 1408/27853 (далі по тексту Інструкція 1395), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Як встановлено ч. ч. 2 і 3 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Всупереч вимогам вищезазначеної норми закону постанова серії БР № 690146 не містить запису про те, де саме позивачем було здійснено обгін транспортного засобу (не зазначається конкретне місце).

Позивач заперечує факт вчинення цього порушення взагалі, а будь-яких доказів спростування тверджень позивача відповідачем не надано і при винесенні оскаржуваної постанови наведено не було.

Таким чином, факт вчинення ОСОБА_1 порушення п. 8.1 або п. 1.1 додатку 2 Правил, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП, не доведено а ні протоколом про адміністративне правопорушення, а ні будь-якими іншими доказами по справі.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що порушення позивачем п. 1.1 додатку 2 Правил, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 122 КАС України, не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи субєктом владних повноважень у спірних відносинах не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у звязку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 690146 від 22 червня 2017 року підлягає скасуванню.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність доказів вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення, а отже до необхідності скасування оскаржуваної постанови в частині притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення на нього стягнення.

Щодо вимог позивача про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обовязки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Таким чином, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її субєктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод.

Однак, обовязковою умовою здійснення такого захисту судом є обєктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Суд зазначає, що дії відповідача щодо накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу є, по суті, виконанням службовими особами своїх повноважень, наданих чинним законодавством, а тому не порушують прав позивача.

Суд констатує, що позовні вимоги в частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають, оскільки згідно з п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України, є спором фізичної особи із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішення (акту індивідуальної дії) та не є справою про адміністративне правопорушення.

Суд не наділений повноваженнями щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки вирішення спору із ухваленням судового рішення по суті позовних вимог виключає можливість одночасного закриття провадження щодо тих самих вимог.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Керуючись ст.ст. 159-163 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Харкові ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії БР № 690146 від 22 червня 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлений 28 вересня 2017 року.

Суддя А.Г. Савченко