Справа № 804/3135/17
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 р. Справа № 804/3135/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства "Царичанське виробниче об'єднання житлово-комунального господарства" Царичанської районної ради, третя особа: Кам'янська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягення 475 293,31 грн., -

ВСТАНОВИВ:

22.05.2017р. Головне управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області звернулось з позовом до Комунального підприємства «Царичанське виробниче обєднання житлово-комунального господарства» Царичанської районної ради, третя особа: Камянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області та просить стягнути з рахунків відповідача у обслуговуючих банках кошти і належної такому платнику податків готівки у розмірі 475 293,31 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач станом на 04.04.2017р. має податковий борг у сумі 475 293,31 грн., у тому числі основного платежу 230 507,00 грн., штрафних (фінансових) санкцій 67 824,43 грн., пені 176 961,88 грн., який виник у зв'язку з несплатою в установлені строки сум грошових зобовязань, визначених платником самостійно відповідно до податкових декларацій № від 20.10.2016р., № від 18.11.2016р., № від 20.12.2016р., № від 18.01.2017р., № від 20.02.2017р., № від 20.03.2017р. та податкових повідомлень-рішень №000288433 від 31.10.2016р. та №000317433 від 22.12.2016р. Податковими органами відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181 від 21.12.2000р.на адресу відповідача були направлені перша податкова вимога форми «Ю» від 07.12.2007р. №1/331 та друга податкова вимога форми «Ю2» від 21.01.2008р. №2/18, які не були сплачені відповідачем у встановлені строки, а тому позивач просить стягнути вказаний вище податковий борг у судовому порядку згідно до вимог ст. 20, 95 Податкового кодексу України.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у письмових запереченнях просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що позивач оперує до першої податкової вимоги форми «Ю» від 07.12.2007р. №1/331 та другої податкової вимоги форми «Ю2» від 21.01.2008р. №2/18, в той час як нарахування штрафних санкцій та пені здійснюється відповідно до ст. 129 Податкового кодексу України, який було прийнято 02.12.2010р. Крім того, згідно з Витягом щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з системи електронного адміністрування ПДВ №13312 станом на 01.07.2017р. відповідачем було сплачено 267 330,94 грн., також відповідно до Витягу №303887 відповідачем за період з липня 2015 року по вересень 2016 року поповнив електронний рахунок платника податку зі свого поточного рахунку та сплатив ПДВ на загальну суму 354 490,94 грн. Таким чином, на думку відповідача, підтверджується факт самостійного визначення щомісячної суми податку у податкових деклараціях, а зазначені платежі були поточними і не мали ніякого відношення до боргу, також наполягає на тому, що відповідач поточного боргу та пені за вказаний період роботи підприємства не має.

Третя особа в судове засідання не зявилася без поважної причини, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином 25.07.2017р., що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовим повідомленням (а.с. 65).

Згідно ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття в судове засідання без поважних причин представника сторони або третьої особи, які прибули в судове засідання, або неповідомлення ним про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду справи.

Враховуюче наведене, належне повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи, строки розгляду справи, встановлені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності третьої особи згідно до вимог ч. 2 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши представника позивача та представника відповідача, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень - є орган державної влади орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України позивачем є особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 2 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Тобто, позивач - контролюючий орган є суб'єктом владних повноважень, який у спірних правовідносинах реалізує надані йому владні управлінські функції та має право звертатися до суду з відповідними позовними вимогами щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Статтею 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановленим цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суми такого грошового зобов'язання.

Судом у ході судового розгляду справи встановлено, що Комунальне підприємство «Царичанське виробниче обєднання житлово-комунального господарства» Царичанської районної ради 22.07.1997р. зареєстровано як юридична особа за адресою: 51000, Дніпропетровська обл., смт Царичанка, вул. Театральна, буд. 17 та перебуває на обліку у Кам'янській обєднаній, що підтверджується копією витягу з ЄДРПОУ (а.с. 6).

Згідно наданої довідки про суми податкового боргу та розрахунку позову, наведеного у поясненнях від 13.07.2017р., відповідач має податковий борг у загальній сумі 475 293,31 грн. (а.с. 7, 60-61).

Вказаний податковий борг виник внаслідок несплати у встановлені строки сум грошових зобовязань, визначених платником самостійно відповідно до податкових декларацій та в результаті несплати в установлені строки сум грошових зобовязань, визначених контролюючим органом відповідно до податкових повідомлень-рішень, а саме:

- за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.10.2016р. за вересень 2016р. з граничним терміном сплати 30.10.2016р. в сумі 51 536,00 грн., датою виникнення податкового боргу є 01.11.2016р. (а.с. 16);

- за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.11.2016р. за жовтень 2016р. з граничним терміном сплати 30.11.2016р. в сумі 45 726,00 грн., датою виникнення податкового боргу є 01.12.2016р. (а.с. 17);

- за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.12.2016р. за листопад 2016р. з граничним терміном сплати 30.12.2016р. в сумі 50 780,00 грн., датою виникнення податкового боргу є 03.01.2017р. (а.с. 18);

- за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 18.01.2017р. за грудень 2016р. з граничним терміном сплати 30.01.2017р. в сумі 16 087,00 грн., датою виникнення податкового боргу є 01.02.2017р. (а.с. 19);

- за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.02.2017р. за січень 2017р. з граничним терміном сплати 02.03.2017р. в сумі 51 615,00 грн., датою виникнення податкового боргу є 03.03.2017р. (а.с. 20);

- за податковою декларацією з податку на додану вартість № від 20.03.2017р. за лютий 2017р. з граничним терміном сплати 30.03.2017р. в сумі 14 763,00 грн., датою виникнення податкового боргу є 31.03.2017р. (а.с. 21);

- за податковим повідомленням-рішенням №000288433 від 31.10.2016р., яке було вручено відповідачеві 31.10.2016р. та з урахуванням вручення датою виникнення податкового боргу за вказаним податковим повідомленням-рішенням є 10.11.2016р. в сумі 1,74 грн. (а.с. 22);

- за податковим повідомленням-рішенням №000317433 від 22.12.2016р., яке було вручено відповідачеві 22.12.2016р. та з урахуванням вручення датою виникнення податкового боргу за вказаним податковим повідомленням-рішенням є 01.01.2017р. в сумі 67 822,69 грн.(а.с. 23).

Також на суми несвоєчасно сплачених грошових зобовязань позивачем відповідно до п. 129.1.1 ст. 129 Податкового кодексу України відповідачу було нараховано пеню у розмірі 176 961,88 грн., а саме:

- за період з 03.05.2012р. по 24.10.2016р. у сумі 10 900,22 грн. на декларацію № від 19.04.2012р.;

- за період з 31.05.2012р. по 24.10.2016 у сумі 17 935,93 грн. на декларацію № від 18.05.2012р.;

- за період з 02.07.2012р. по 24.10.2016р. у сумі 11 421,95 грн. на декларацію № від 18.06.2012р.;

- за період з 02.07.2012р. по 28.10.2016р. у сумі 350,11 грн. на декларацію № від 18.06.2012р.;

- за період з 02.07.2012р. по 31.10.2016р. у сумі 1 309,57 грн. на декларацію № від 18.06.2012р.;

- за період з 02.07.2012р. по 01.11.2016р. у сумі 1,27 грн. на декларацію № від 18.06.2012р.;

- за період з 02.07.2012р. по 24.11.2016р. у сумі 803,17 грн. на декларацію № від 18.06.2012р.;

- за період з 27.07.2012р. по 24.11.2016р. у сумі 33 259,05 грн. на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 14.06.2012р.;

- за період з 27.07.2012р. по 26.12.2016р. у сумі 467,32 грн. на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 14.06.2012р.;

- за період з 27.07.2012р. по 24.11.2016р. у сумі 37 643,08 грн. на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 14.06.2012р.;

- за період з 31.07.2012р. по 28.12.2016р. у сумі 736,13 грн. на декларацію № від 21.07.2012р.;

- за період з 27.08.2012р. по 28.12.2016р. у сумі 582,76 грн. на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 16.08.2012р.;

- за період з 31.08.2012р. по 28.12.2016р. у сумі 4,64 грн. на декларацію № від 17.08.2012р.;

- за період з 31.08.2012р. по 23.01.2017р. у сумі 5 949,02 грн. на декларацію № від 17.08.2012р.;

- за період з 01.10.2012р. по 23.01.2017р. у сумі 5 510,14 грн. на декларацію № від 17.09.2012р.;

- за період з 01.10.2012р. по 24.02.2017р. у сумі 10 220,83 грн. на декларацію № від 17.09.2012р.;

- за період з 30.10.2012р. по 24.02.2017р. у сумі 387,80 грн. на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 19.10.2012р.;

- за період з 31.10.2012р. по 24.02.2017р. у сумі 12 083,73 грн. на декларацію № від 18.10.2012р.;

- за період з 16.11.2012р. по 24.02.2017р. у сумі 207,47 грн. на податкове повідомлення-рішення (форма «Ш») № від 05.11.2012р.;

- за період з 03.12.2012р. по 24.02.2017р. у сумі 27 670,23 грн. на декларацію № від 19.11.2012р.;

- за період з 02.01.2013р. по 31.03.2017р. у сумі 482,54 грн. на декларацію № від 19.12.2012р.(а.с.7,60-61)

Відповідно до Закону України «Про порядок погашення зобовязань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» №2181 від 21.12.2000р.на адресу відповідача були направлені перша податкова вимога форми «Ю» від 07.12.2007р. №1/331 та друга податкова вимога форми «Ю2» від 21.01.2008р. №2/18, які були отримані відповідачем, що підтверджується копією поштового повідомлення (а.с. 24,25).

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Згідно до п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України передбачено, що якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом, така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України визначено, що не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно з п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобовязаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинен на довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених ст. 72 цього Кодексу, а за змістом ст.86 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, проте доказів того, що податковий борг за вказаними податковими деклараціями з ПДВ відсутній або сплачений у встановлені законом терміни суду не надав, не надано також і доказів оскарження податкових повідомлень-рішень №000288433 від 31.10.2016р. та №000317433 від 22.12.2016р. у встановленому порядку. При цьому, судом критично оцінюються доводи представника відповідача про те, що поточного боргу та пені за вказаний період роботи підприємство не має, з огляду на те, що відповідних доказів суду не надано, а посилання представника відповідача на поповнення коштів щодо суми ПДВ, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні згідно з відповідним витягом від 12.07.2017р. не може слугувати належним доказом своєчасної сплати податкового боргу за податковими деклараціями з ПДВ, які наведені вище, а також і за вищенаведеними податковими повідомленнями-рішеннями, а свідчить лише про поповнення відповідачем електронного рахунку для можливості подання податкових накладних з метою їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність своїх позовних вимог позивачем щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 475 293,31 грн., а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України.

Що ж стосується позовних вимог позивача про стягнення належної відповідачеві готівки, то суд приходить до висновку про те, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного.

Пунктом 95.2 Податкового кодексу України, встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Пунктом 95.4 статті 95 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку стягнення готівки, яка належить платникові податків, у рахунок погашення його податкового боргу, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2010р. №1244, визначено, що вилучення готівки у платника податків у рахунок погашення його податкового боргу здійснюється працівниками органу державної податкової служби з урахуванням вимог пунктів 95.2-95.4 статті 95 Податкового кодексу України.

Тобто, виходячи з аналізу вищевказаних норм ст. 95 Податкового кодексу України, стягнення з платника податків готівкових коштів, які належать такому платнику податків здійснюється працівниками органу ДПІ у ході виконання рішення суду про стягнення коштів з рахунків платника податків, яке набрало законної сили та не може бути обрано способом захисту права у судовому порядку з урахуванням повноважень, наданих контролюючому органу, встановлених ст. 20 Податкового кодексу України.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, у яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 71, 86, 94, 122, 128, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Комунального підприємства Царичанське виробниче обєднання житлово-комунального господарства Царичанської районної ради, третя особа: Камянська обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про стягнення 475 293,31 грн. задовольнити частково.

Стягнути з рахунків Комунального підприємства Царичанське виробниче обєднання житлово-комунального господарства Царичанської районної ради (51000, Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Робоча, 20, р/р НОМЕР_1, 5003, 5103 в АТ «ОСОБА_5 Аваль», МФО 380805, р/р 7600, 7600 в АТ «УкрСибБанк», МФО 351005, р/р 5303, 8828, 2353, 4160, 4160 в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області, МФО 805012, р/р 2201 в Дн. ФАТ «Брокбізнесбанк», м. Дніпро, МФО 305578, р/р НОМЕР_2 в АТ «ОСОБА_5 Аваль» у м. Києві, МФО 380805, р/р 0447 в Казначействі України (ел. адм. подат.), МФО 899998, ) на користь державного бюджету (р/р 0353, отримувач УДКСУ у Царичанському районі, , банк ГУ ДКСУ у Дніпропетровьскій області, МФО 805012) - податковий борг по податку на додану вартість у загальній сумі 475 293 грн. 31 коп. (чотириста сімдесят пять тисяч двісті девяносто три гривні 31 копійка).

В іншій частині позову - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції з одночасним направленням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня проголошення постанови або протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови відповідно до вимог ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова суду набирає законної сили у порядку та у строки, визначені ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 11 вересня 2017 року

Суддя ОСОБА_1