Справа № 803/743/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8653/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Сапіги В.П., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання Гелецького П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року у справі № 803/743/17 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

23 червня 2017 року фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 17.02.2017 № .

Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі акту від 03.11.2016 № 03/171/40-01/НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, оскаржуваним рішенням № від 17.02.2017 до позивача застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн., за порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 № 481/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями, далі - Закон № 481/95-ВР) - роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії.

Позивач не погоджується із вказаним рішення та вважає його протиправним з тих підстав, що роздрібна торгівля алкогольними напоями здійснювалася ним за наявності ліцензії від 17.02.2015 серії НОМЕР_2, яка була дійсна з 19.02.2015 по 19.02.2016 року.

Позивач просить визнати протиправним та скасування рішення ГУ ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій № від 17.02.2017.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року у справі № 803/743/17 позов задоволено повністю.

Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій прийняте правомірно, на підставі акту № 03/171/40-01/НОМЕР_1 від 03.11.2016 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, яким зафіксовано факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями 19.02.2016 р. без наявності ліцензії. Додатково зазначають,що позивачу видано ліцензію з терміном дії, який закінчився 18.02.16 року.

Просить скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року у справі № 803/743/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 17.02.2015 ГУ ДФС у Волинській області видало ФОП ОСОБА_1 на бланку серії НОМЕР_2 ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, реєстраційний номер 50308-64-52467, терміном дії з 19.02.2015 до 19.02.2016, яка дає право позивачу на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями вітчизняного та імпортного виробництва у магазині, розташованому по АДРЕСА_1 (а. с. 7).

На підставі наказу ГУ ДФС у Волинській області № 1300 від 27.10.2016 «Про проведення фактичної перевірки» (а. с. 8) та направлень на проведення перевірки № 0000603, № 0000604 від 27.10.2016 (а. с. 31-32), працівниками ГУ ДФС у Волинській області була проведена фактична перевірка господарської одиниці магазину, що розташований за адресою АДРЕСА_1, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, про що складено акт № 03/171/40-01/НОМЕР_1 від 03.11.2016 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами (а. с. 4-5).

Вказаним актом перевірки зафіксовано, зокрема, порушення позивачем вимог статті 15 Закону № 481/95-ВР, а саме факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності ліцензії. Перевіркою серед іншого встановлено, що згідно Z-звіту електронного журналу 19.02.2016 в магазині, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, продано одну пляшку горілки «Українка зубрівка» 0,5 л за ціною 58,00 грн. (чек № 1), дві пляшки пива «Жигулівське» 1,25 л за ціною 21,60 грн. на суму 43,20 грн. (чек № 5) та одну пляшку пива «Зіберт» світле 2,5 л за ціною 35,00 грн. (чек № 7), без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, оскільки на вказане місце торгівлі підприємцем було придбано ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями бланк серії НОМЕР_2, реєстраційний № 50308-64-52467 з терміном дії з 19.02.2015 по 19.02.2016, а наступна (діюча) ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями бланк серії АДРЕСА_2, реєстраційний № 50308-64-58363 з терміном дії з 20.02.2016 по 20.02.2017.

17.02.2017 на підставі акту перевірки № 03/171/40-01/НОМЕР_1 від 03.11.2016 заступник начальника ГУ ДФС у Волинській області прийняв рішення № про застосування фінансових санкцій, згідно з яким до позивача на підставі статті 17 Закону № 481/95-ВР застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності ліцензії (а. с. 26), яке було надіслано ФОП ОСОБА_1 листом від 17.02.2017 № 169/ФОП/03-20-40-01-23 (а. с. 28), а також видане 29.03.2017 за його заявою від 23.03.2017 (а. с. 30).

Крім того, судом першої інстанції також встановлено, що вказане рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку та рішенням ДФС України від 24.05.2017 № 6765/8/99-99-11-03-01-25 залишено без змін рішення ГУ ДФС у Волинській області про застосування фінансових санкцій від 17.02.2017 № , а скаргу - без задоволення (а. с. 23).

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку суду першої інстанції, відповідач як суб'єкт владних повноважень не довів правомірність оскаржуваного в даній адміністративній справі рішення про застосування фінансових санкцій, з огляду на таке.

Відповідно до частини тринадцятої статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Згідно із абзацом п'ятим частини другої статті 17 цього ж Закону до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, суб'єкт господарювання може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої статтею 17 Закону № 481/95-ВР, лише у випадку встановлення факту роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій.

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що позивачу ГУ ДФС у Волинській області була видана ліцензія 17.02.2015 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, яка дійсна з 19.02.2015 до 19.02.2016, бланк серії НОМЕР_2, реєстраційний № 50308-64-52467 (а. с. 7).

Частиною дев'ятнадцятою статті 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Отже, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видаються суб'єктам господарювання терміном на один рік. Враховуючи, що Законом № 481/95-ВР не визначені правила обчислення строків, тому підлягають застосуванню відповідні норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не доведено сам факт порушення позивачем вимог статті 15 Закону № 481/95-ВР (роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії 19.02.2016) та не доведено правомірності притягнення позивача до відповідальності за статтею 17 цього ж Закону.

Колегія суддів погоджується з таким висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Порядок проведення фактичних перевірок врегульований положеннями Податкового кодексу України. Крім того, механізм застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» також визначений Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року № 790.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України фактична перевірка проводиться за умови пред'явлення направлення на проведення такої перевірки, копії наказу на проведення перевірки та службового посвідчення осіб, зазначених у направленні. При пред'явленні направлення платнику податків або його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по-батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно із ч. 13 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною 2 статті 17 вказаного Закону передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом) у розмірі 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, для застосування фінансових санкцій до суб'єкта господарювання за допущення такого порушення, як торгівля алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, у визначеному законодавством порядку, має бути встановлено факт відсутності вказаної ліцензії.

Судом першої інстанції встановлено, що у позивача була наявна ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії НОМЕР_2 строком дії з 19 лютого 2015 року по 19 лютого 2016 року.

З акту перевірки слідує, що під час перевірки посадовими особами органу ДФС встановлено факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії 19 лютого 2016 року, що є порушенням вимог статті 15 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» не встановлено норми яка б визначала правила щодо перебігу строків, встановлених цим Законом, з метою застосування цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 251 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно із ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Частиною 1 ст. 254 ЦК України встановлено, що строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що дія ліцензії серії НОМЕР_2 на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями закінчується 19 лютого 2016 року о 24:00.

З наведеного слідує, що 19 лютого 2016 року ФОП ОСОБА_1 не здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, оскільки така діяла станом на 19 лютого 2016 року.

Враховуючи вищенаведене, позивач здійснюючи торгівлю алкогольними напоями 19 лютого 2016 року не порушив вимог Закону «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», а тому застосування відповідачем санкцій за порушення вимог ст. 15 цього Закону у розмірі 17000,00 грн. є безпідставним.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про застосування фінансових санкцій від 17 лютого 2017 року № є протиправним.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 3 ст. 99 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» передбачено, що дії органів, які мають право контролю за реалізацією норм цього Закону, можуть бути оскаржені в місячний термін у судовому порядку.

Відповідно до пункту 10 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (Перехідні положення) нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, Державної податкової адміністрації України та інших центральних органів виконавчої влади, прийняті до набрання чинності цим Кодексом на виконання законів з питань оподаткування, та нормативно-правові акти, які використовуються при застосуванні норм законів про оподаткування (в тому числі акти законодавства СРСР), застосовуються в частині, що не суперечить цьому Кодексу, до прийняття відповідних актів згідно з вимогами цього Кодексу.

Зважаючи на викладене, будь-які норми, що прийняті до набрання чинності Податковим кодексом України або одночасно з ним, можуть застосовуватися лише в частині, що не суперечить нормам цього Кодексу.

Зазначене стосується також і норм, які регулюють повноваження контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України.

У свою чергу згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, зокрема якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Наведена норма в імперативному порядку зобов'язує контролюючий орган визначити суму грошових зобов'язань за штрафними санкціями платникові податку в тому разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Визначений аналізованою законодавчою нормою обов'язок контролюючого органу є безумовним і виникає в тому разі, коли контролюючим органом виявлено відповідні порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Водночас статтею 113 Податкового кодексу України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також і за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

Таким чином, обов'язком контролюючих органів у розумінні Податкового кодексу України є визначення суми грошових зобов'язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Зазначене поширюється також і на санкції за порушення норм законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи доходів і зборів України.

При цьому відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов'язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

З наведеного визначення випливає, що поняття грошового зобов'язання охоплює всі суми коштів, які підлягають сплаті як штрафні санкції за порушення вимог законодавства, дотримання якого контролюють контролюючі органи. Не є винятком і штрафні санкції за порушення законодавства, яке регулює обіг спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Абзацом першим пункту 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що з урахуванням строків давності платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов'язання у будь-який момент після отримання такого рішення

Статтею 102 Податкового кодексу України врегульовано питання застосування строків давності визначення грошових зобов'язань, які становлять 1095 днів.

Таким чином, рішення від 17 лютого 2017 року № може бути оскаржене протягом 1095 днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що при зверненні до суду позивачем не було пропущено строк для звернення з позовом про оскарження рішення про застосування штрафних фінансових санкцій.

Колегія апеляційного суду вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга жодним чином не спростовує встановлених судом першої інстанції обставин та доводів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлені вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області - залишити без задоволення.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року у справі № 803/743/17-залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді В. П. Сапіга
Я. С. Попко

Повний текст судового рішення виготовлено 19.09.2017 року