Справа № 2-а-106/11
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2011-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________
_______________________________________________________________________________
Справа № 2-а-106/11
Головуючий у 1-й інстанції: А.О.Олексюк
Суддя-доповідач:ОСОБА_1
УХВАЛА

іменем України

"14" листопада 2011 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Франовської К.С.

суддів: Зарудяної Л.О.

ОСОБА_2,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області на постанову Демидівського районного суду Рівненської області від "07" квітня 2011 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

07 квітня 2011 року ОСОБА_4 звернувся до Демидівського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання провести перерахунок недовиплаченої соціальної пенсії.

Постановою Демидівського районного суду Рівненської області 07.04.2011 року позов задоволено. Визнано дії ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_4Р підвищень до пенсії за ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" протиправними. Зобов'язано ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 21.03.11 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції. В апеляційній скарзі зазначає про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що позивачка є дитиною війни і згідно статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" (надалі Закон N 2195-IV) має право на державну соціальну підтримку, зокрема на доплату до основної пенсії.

Перерахунок і виплата пенсії у відповідності до статті 6 Закону N 2195-IV у спірний період не проводився.

З дня набрання чинності Рішення Конституційного Суду України від 9 липня 2007 року N 6-рп/2007 до спірних правовідносин підлягає застосуванню стаття 6 зазначеного Закону N 2195-IV, у редакції даного періоду.

Так, відповідно до статті 6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни" пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються на 30 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Дію статті 6 Закону N 2195-IV на 2007 рік було зупинено статтею 111 ЗУ від 19 грудня 2006 року "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (з урахуванням положень пункту 12 статті 71 цього Закону). Проте, Рішенням Конституційного Суду України N 6-рп/2007 від 9 липня 2007 року були визнані неконституційними положення пункту 12 статті 71 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2007 рік", а тому пенсійний орган зобов'язаний був діяти в межах вимог статті 6 Закону N 2195-IV.

Відповідно до вимог ч.2 статті 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України Рішення про їх неконституційність.

Верховною Радою України в 2009-2010 роках не приймались закони, якими зупинялась, або іншим чином обмежувалась дія ст.6 ЗУ "Про соціальний захист дітей війни", тому законодавчі перешкоди для нарахування позивачу в період 2007-2010 роки щомісячної соціальної допомоги у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відсутні.

Слід зазначити, що положення статті 28 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" не є перешкодою для застосування даної величини (мінімального розміру пенсії за віком) до обрахування інших пенсій чи доплат пов'язаних з мінімальною пенсією за віком, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого, крім передбаченого частиною першою цієї статті мінімального розміру пенсії за віком. Тому доводи відповідача про те, що поняття "мінімальна пенсія за віком" застосовується виключно для визначення пенсій, що призначаються лише за цим Законом і не стосується дітей війни відповідно до статті 6 Закону N 2195-IV, є помилковими.

Крім того, не може бути підставою для відмови у позові і відсутність коштів для забезпечення виплат доплати до пенсії, оскільки відсутність коштів не є підставою невиконання зобов'язань, покладених на пенсійні органи законодавством.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначився з нормами матеріального права, які належить застосовувати при вирішенні даної справи.

При цьому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення підвищення до пенсії за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 27.09.2010 року допустився помилки, оскільки не врахував вимоги ст.ст.99, 100 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст.99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи, встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод, чи інтересів.

Так як виплати пенсій мають щомісячний характер, тому позивач щодо порушення свого права мав бути обізнаним на час отримання пенсії.

Згідно зі ст.100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку.

Виходячи з шестимісячного строку звернення та фактичної дати звернення позивача до суду (28.03.2011р.), з врахуванням того, що виплата пенсії здійснюється щомісячно, до розгляду підлягають позовні вимоги за період з 28.09.10 по 21.03.11 року. Позовні вимоги за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 27.09.2010р, знаходяться поза межами встановленого шестимісячного строку, а тому, з вищеназваних підстав, повинні бути залишені без розгляду.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 195, 198, 202, 205, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області задовольнити частково.

Постанову Демидівського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2011 року в частині зобов'язати ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_5 щомісячне підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, визначеної ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року по 27.09.2010 року скасувати та залишити адміністративний позов ОСОБА_4 в цій частині без розгляду.

В іншій частині постанову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя К.С. Франовська

судді: Л.О. Зарудяна

ОСОБА_2

Роздруковано та надіслано:

1- в справу

2 - позивачу ОСОБА_4 вул.Набережна, 16,смт.Демидівка,Демидівський район, Рівненська область,35200

3- відповідачу ОСОБА_3 Пенсійного фонду України в Демидівському районі Рівненської області вул. Миру, 19,смт. Демидівка,Демидівський район, Рівненська область,35200