Справа № 825/1447/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 вересня 2017 року м. Чернігів Справа № 825/1447/17

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними акту і розрахунку та їх скасування,

В С Т А Н О В И Л А:

18.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки в Чернігівській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними акту і розрахунку та їх скасування.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 107 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтею 106 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 106 КАС України до позовної заяви додається також документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, визначає Закон України від 08.07.2011 №3674-VІ «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VІ).

У відповідності до статті 1 Закону №3674-VІ судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Згідно частини 1 статті 4 Закону №3674-VІ судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Так, підпунктом 1 пункту 3 частини 1статті 4 Закону №3674-VІ встановлено, що за подання фізичною особою до суду позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, за подання фізичною особою до суду позову майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону №3674-VІ).

У відповідності до статті 7 Закону України від 21.12.2016 № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2017 рік» (далі - Закон № 1801-VIII) з 1 січня 2017 року установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1600 грн. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно з частиною 3 статті 6 Закону №3674-VІ за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з адміністративного позову, останній містить дві вимоги немайнового характеру (судовий збір становить: 640,00 грн. + 640,00 грн.= 1280,00 грн.) та одну вимогу майнового характеру (718,29 євро (курс НБУ станом на 18.09.2017 (100 євро - 3137,22 грн.) (718,29 євро х 3137,22 грн. = 22534,34 грн.) (судовий збір становить 640 грн.).

Таким чином, ОСОБА_1 за подання до суду адміністративного позову, який містить дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру повинен сплатити судовий збір у розмірі 1920,00 грн.

Поряд з цим, у ході ознайомлення із позовною заявою та доданими до неї документами судом виявлено, що до позовної заяви позивачем не додано оригіналу документу про сплату судового збору у відповідному розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 108 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтею 106 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 має бути залишена без руху та позивачу встановлено п'ятиденний строк, з моменту отримання копії ухвали суду, для усунення вказаного недоліку, шляхом подання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у відповідному розмірі.

При цьому, одночасно з поданням позовної заяви, позивачем заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору.

У свою чергу, вирішуючи вказане клопотання по суті, суд виходить з наступного.

Так, за правилами частини 2 статті 87 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 88 КАС України враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналогічні положення містяться і у частинах 1,2 статті 8 Закону №3674-VІ.

З системного аналізу частини 1 статті 88 КАС України та частин 1, 2 статті 8 Закону №3674-VІ вбачається, що останні встановлюють можливість полегшення судом тягаря судових витрат для осіб з низьким рівнем достатку. Положення вищевказаних статтей спрямовані на те, щоб судові витрати не були перешкодою для доступу до суду малозабезпечених осіб, і слугують гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду незалежно від майнового стану.

Водночас, для того щоб звільнити особу від сплати судових витрат, суд зобов'язаний з'ясувати майновий стан останньої. Особа, яка вважає свій майновий стан незадовільним, має подати до суду відповідне клопотання і документи, які свідчили б про скрутний майновий стан (податкова декларація про доходи, довідка про заробітну плату, пенсію, стипендію тощо).

Разом з тим, позивачем до суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного майнового стану, а лише зазначено норми національного законодавства та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими регламентовано принцип верховенства права і беззаперечне право позивача на звернення до суду.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справах «Толстой та Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy and Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13.07.1995, «Ейрі проти Ірландії» (Airey v. Ireland) від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 зазначив, що він ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду; що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Тобто, вимога сплати зборів цивільними судами у зв'язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Наведене зумовлює висновок про відсутність, передбачених частиною 1 статті 88 КАС України та частини 1,2 статті 8 Закону №3674-VІ, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.

Керуючись статтями 106,108,165 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Встановити позивачу п'ятиденний строк, з дня отримання зазначеної ухвали суду, для усунення недоліку поданої позовної заяви.

Роз'яснити позивачу, що у разі не усунення зазначеного недоліку у встановлений судом строк, відповідно до статті 108 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде повернута йому та вважатись неподаною.

Ухвала може бути оскаржена особою, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду у порядок і строк, передбачений статтями 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Падій