Справа № 820/152/17
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 р.Справа № 820/152/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: П'янової Я.В.

Суддів: Зеленського В.В. , Чалого І.С.

за участю секретаря судового засідання Городової А.О. Касян В. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2017р. по справі № 820/152/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області , Державної служби України з безпеки на транспорті

про скасування постанови,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (далі - відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач 2), в якому просив суд визнати протиправною та скасувати постанову № 008141 від 26.12.2016 року у справі про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбачений абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2017 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправною та скасовано постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 008141 від 26.12.2016 р.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 (61129, АДРЕСА_1, код - НОМЕР_1) сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, м. Київ, пр-т Перемоги, 14, код ЄДРПОУ - 39816845).

Не погодившись з прийнятою постановою, відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про автомобільний транспорт", Постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 "Про затвердження Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті", ст.ст. 70, 138, 159, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 та ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання 19.09.2017 року за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено при розгляді апеляційної скарги, що на підставі Наказу Державної служби України з безпеки на транспорті № 749 від 21.10.2016 р. та направлення на перевірку № 026331 від 24.10.2016 р., 27.10.2016 р. співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області на 346 км + 700 м а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський" проводилась рейдова перевірка.

Як зазначено в акті АПД № 019801 від 27.10.2016 року, на вказаній ділянці співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області був перевірений автотранспортний засіб NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2, власник - ОСОБА_1

Згідно з відомостями вказаного акту, співробітниками Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області зафіксовано наступні порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з нерегулярних пасажирських перевезень організованих груп дітей водієм без посвідчення водія відповідної категорії, не надано договір із замовником транспортних послуг, документ про сплату транспортних послуг та страхові поліси обов'язкового особистого страхування пасажирів від нещасних випадків на транспорті, за що передбачена відповідальність за ч.1 абз.3 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

В акті перевірки зроблено наступні відмітки: водій ОСОБА_1 з актом ознайомлений, від пояснень та підпису відмовився.

Як вбачається зі змісту адміністративного позову, ОСОБА_1 12.12.2016 року ознайомився зі справою в Територіальному управлінні Харківської області та подав клопотання про розгляд справи за місцем виявлення порушення, а відтак акт АПД № 019801 від 27.10.2016 р. було передано для розгляду до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області.

Повідомленням за № 2718/32-16 від 16.12.2016 р. позивача викликано на 26.12.2016 р.

Поряд з цим, 15.12.2016 року позивачем направлено до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області заяву про невідповідність акту АПД № 019801 від 27.10.2016 р. вимогам законодавства.

Листом від 22.12.2016 року № 2808/32-16 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області надано відповідь на звернення ОСОБА_1, відповідно до якої зазначено, що доказом та документом, який підтверджує факт виявленого правопорушення, є акт проведення перевірки № 019801, який складено 2 посадовими особами на підставах, в межах і спосіб, встановлений чинним законодавством України.

26.12.2016 року позивач звернувся до Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області із запереченням на акт перевірки № 019801 від 27.10.2016 р.

Листом від 27.12.2016 року № 2816/32-16 Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області надано відповідь на заперечення ОСОБА_1, відповідно до якого зазначено, що оскаржуваний акт складено у відповідності до вимог чинного законодавства, з огляду на виявлений та встановлений факт вчинення водієм ОСОБА_1 правопорушення.

В подальшому, за результатами розгляду справи винесено постанову про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 008141 від 26.12.2016 р. за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" та відповідно до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III із змінами та доповненнями (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Згідно зі ст. 35 Закону № 2344, послуги пасажирського автомобільного транспорту поділяють на послуги з перевезення пасажирів автобусами, на таксі та легковими автомобілями на замовлення.

Послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні.

Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Автобусні маршрути за видами сполучень поділяються на: міські, приміські, міжміські, міжнародні.

Положеннями ст. 39 Закону №2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344 визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В свою чергу, частиною 14 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктами 12, 13 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567), визначено, що рейдова перевірка додержання суб'єктом господарювання, зокрема іноземним, вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка. Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується наказом Укртрансінспекції або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин. Щотижневий графік складається з урахуванням проведення рейдових перевірок не частіше ніж один раз на квартал.

Пунктом 14 Порядку №1567 встановлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об'єктах, що використовуються суб'єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

За змістом пункту 15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом (абзац 2).

Відповідно до п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3 Порядку.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку № 1567 передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб'єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Акт перевірки - це документ, де фіксуються виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Занесення будь-якої інформації до акту перевірки на підставі припущень є недопустимим, так як може повністю змінити або нівелювати зміст виявленого порушення.

В свою чергу, акт перевірки це лише один із доказів, які беруться до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення, однак діючим законодавством не визначено такий акт перевірки, як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" стали твердження про відсутність на час проведення перевірки посвідчення водія відповідної категорії, договору із замовником транспортних послуг, документу про оплату транспортних послуг, полісів особистого страхування пасажирів.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 35 Закону №2344-III, перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.

Згідно з ч. 3 ст. 42 Закону №2344-III, договір про нерегулярні пасажирські перевезення автобусом укладається між замовником транспортних послуг та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами.

За змістом Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176, нерегулярні перевезення здійснюються на замовлення юридичної або фізичної особи як разові перевезення організованої групи пасажирів за визначеним маршрутом (пункт 51). Замовлення юридичною або фізичною особою автобуса для нерегулярних перевезень здійснюється шляхом укладення з перевізником письмового договору про замовлення транспортного засобу. Суб'єкт господарювання, який надає туристичні та екскурсійні послуги і здійснює перевезення власним чи орендованим транспортним засобом, укладає договір перевезення з кожною особою (пункт 55). У дорожньому листі перевізник зазначає початковий та кінцевий пункти маршруту, найменування замовника послуг з нерегулярних перевезень, а також: для фізичних осіб - прізвище, ім'я та по батькові, адресу проживання; для юридичних осіб - найменування юридичної особи та її місцезнаходження (пункт 57).

Під час здійснення нерегулярних перевезень пасажирський перевізник забезпечує в установленому законодавством порядку страхування пасажирів (пункт 58). Після закінчення поїздки замовник послуг (уповноважена ним особа) підписом у дорожньому листі підтверджує обсяг виконаної роботи (пункт 59). Передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою "Нерегулярне перевезення". У салоні автобуса розміщується інформація про перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми (пункт 60). Під час здійснення нерегулярних перевезень водій повинен мати копію договору перевізника із замовником послуг і копію договору обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті (пункт 61).

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що визначальною умовою для притягнення автомобільного перевізника до відповідальності за порушення умов наведеної статті є відсутність визначених документів безпосередньо під час здійснення пасажирських перевезень за умови фіксації уповноваженими особами факту перетину транспортним засобом окремо визначеної ділянки дороги, яка підлягала рейдовій перевірці.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що рейдова перевірка Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області була спрямована на ділянку дороги а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський" на 346 км + 700 м, по якій, як вважає апелянт, у період 27 жовтня 2016 року рухався автотранспортний засіб NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2, власник - ОСОБА_1

Отже, доведеність факту слідування 27.10.2016 року автотранспортним засобом NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2, власник - ОСОБА_1 по ділянці дороги а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський" на 346 км + 700 м у випадку здійснення останнім пасажирського перевезення безпосередньо впливає на обґрунтованість висновку суб'єктів владних повноважень про порушення позивачем ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" в частині відсутності документів на таке пасажирське перевезення.

Таким чином, необхідною передумовою для підтвердження необхідності оформлення позивачем документів згідно з ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" є з'ясування факту перетину автотранспортним засобом NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2, власник - ОСОБА_1 ділянки дороги а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський" на 346 км + 700 м, яка підлягала рейдовій перевірці.

Так, дислокацію стаціонарних постів дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України затверджено Наказом МВС України "Про організацію діяльності стаціонарних постів дорожньо-патрульної служби Державної автомобільної інспекції МВС" від 04.05.2011 р. № 177.

Зокрема, стаціонарний пост ДАІ "Чутове" розташований на відрізку дороги 395 км а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський, пост ДАІ "Пісочин" знаходиться на 471 км а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський, пост ДАІ "Валки" розташований на 429 км а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський.

Окрім того, відповідно до п. 10 Порядку № 177, стаціонарні пости ДПС повинні бути забезпечені службовою документацією, спеціальною технікою та засобами згідно з Переліком службової документації, довідкових матеріалів, спеціальної техніки та засобів, що повинні бути на стаціонарному посту ДПС ДАІ МВС.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2017 року витребувано від УДАІ УМВС України в Харківській області належним чином засвідчену інформацію щодо перетину посту ДАІ "Пісочин" (471 км а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський) та пост ДАІ "Валки" (429 км а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський) автотранспортним засобом NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2 за період 27 жовтня 2016 року та від УДАІ ГУМВС України в Полтавській області належним чином засвідчену інформацію щодо перетину посту ДАІ "Чутово" (395 км а/д М-03 Київ - Харків - Довжанський) автотранспортним засобом NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2 за період 27 жовтня 2016 року.

Листом від 24.04.2017 року № 11/5-109 УДАІ ГУМВС України в Полтавській області надано відповідь та зазначено, що відповідно до даних системи відеофіксації транспортних засобів з розпізнаванням номерних знаків та перевіркою їх за розшуковими реєстрами "ВІДЕОКОНТРОЛЬ-Рубіж" перетин посту № 3 (Чутове) автотранспортним засобом NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2 за період з 27 жовтня 2016 року по 20 квітня 2017 року не зафіксовано.

Поряд з цим, матеріали справи не містять, а відповідачами в обґрунтування своєї правової позиції по справі не надано жодних доказів на підтвердження факту перетину автотранспортним засобом NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2 27 жовтня 2016 року, який належить позивачу, ділянки дороги а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський" на 346 км + 700 м, та/чи дорожніх листів, оформлених за наслідками проведення перевезень чи інших документів, що беззаперечно підтверджували б факт здійснення перевезення та могли б засвідчити повне з'ясування Управлінням Укртрансбезпеки зазначеної обставини під час притягнення позивача до відповідальності, з урахуванням пояснень позивача про відсутність перетину його транспортним засобом вказаної ділянки дороги станом на день проведення рейдової перевірки.

До матеріалів справи також не долучено пояснень пасажирів, які перебували у салоні під час огляду та складання постанови, а також не вказано прізвищ та пояснень інших свідків події, що унеможливлює перевірку достовірність обставин викладених у акті перевірки та постанові.

Окрім того, відповідачами також не надано ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанцій жодних доказів на підтвердження з'ясування співробітниками УДАІ ГУМВС України в Полтавській області під час проведення рейдової перевірки автотранспортного засобу NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2, з урахуванням порушень, зазначених в акті перевірки АПД № 019801 від 27.10.2016 року, обставин перевезення водієм ОСОБА_1 організованої групи дітей без жодних дозвільних документів на таке перевезення та без відповідного супроводу дорослих чи батьків.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідачами не доведено факту перетину автотранспортним засобом NEOPLAN, державний номер НОМЕР_2 27 жовтня 2016 року, який належить позивачу, ділянки дороги а/д М-03 "Київ - Харків - Довжанський" на 346 км + 700 м, у той час як матеріали справи містять докази на спростування вказаних обставин, що, в свою чергу, позбавляє позивача необхідності документального оформлення перевезення пасажирів у відповідності до вимог ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" за відсутності самого факту прямування транспортним засобом по вказаному відрізку дороги та, відповідно, за відсутності факту проведення пасажирського перевезення транспортом позивача, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про необґрунтованість та безпідставність висновків суб'єкта владних повноважень, викладених в постанові № 008141 від 26.12.2016 р., про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що посадовими особами Управління Укртансбезпеки під час прийняття спірної постанови про накладення штрафу не було з'ясовано всіх обставин вчинення правопорушення, які мали значення для визначення підстав застосування до власника транспортного засобу адміністративно-господарського штрафу, а відтак постанова № 008141 від 26.12.2016 про застосування адміністративно-господарського штрафу, передбаченого абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", прийнята безпідставно та необґрунтовано.

Згідно з ч.2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Проте, всупереч наведеним положенням, відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено правомірність рішення, що оскаржується.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції підтверджує, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому посилання відповідача 2 в апеляційній скарзі на порушення судом ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставними.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, 206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17.05.2017р. по справі № 820/152/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Пянова Я.В.
Судді Зеленський В.В. Чалий І.С.
Повний текст ухвали виготовлений 25.09.2017 р.