Справа № 233/3744/17
Суддя: Каліуш О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/3744/17
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В. за участі секретаря Франчук А.О., представника відповідача Зайцевої О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з адміністративним позовом до Костянтинівського міського центру зайнятості, ОСОБА_1 просить:
- визнати дії посадових осіб відповідача щодо неврахування його трудового стажу за період з 15 серпня 1997 року по 12 січня 2009 року для обчислення йому допомоги по безробіттю незаконними;
- зобов`язати посадових осіб відповідача врахувати його трудовий стаж в період з 15 серпня 1997 року по 12 січня 2009 року для обчислення йому допомоги по безробіттю,
посилаючись на те, що 18.07.2017 року він став на облік до Костянтинівського міського центру зайнятості. 25.07.2017 року при черговому відвідуванні даного центру йому повідомили, що для розрахунку допомоги по безробіттю був врахований його трудовий стаж у приватного підприємця ОСОБА_2 в період з 05 липня 2016 року по 04 липня 2017 року, трудовий стаж у приватного підприємця ОСОБА_3 за період з 23.12.2014 року по 30.06.2015 року та трудовий стаж служби в ОВС в період з 13 січня 2009 року по 17 квітня 2013 року.
Він не погоджується з тим, що стаж служби в ОВС був врахований саме за цей період, так як згідно із трудовою книжкою та наказів МВС в ОВС він проходив служби з 15 серпня 1997 року по 17 квітня 2013 року. Тому, вважає, що дії відповідача щодо неврахування його трудового стажу за період з 15 серпня 1997 року по 12 січня 2009 року для обчислення йому допомоги по безробіттю є незаконними.
Позивач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених повних вимог та про розгляд справи у його відсутність.
Представник відповідача Зайцева О.М. у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала у повному обсязі, пояснивши, що 18.07.2017 року до Костянтинівського центру зайнятості звернувся позивач із заявою про надання статусу безробітного. Наказом КМЦЗ від 18 липня 2017 року № 170718 позивачу надано статус безробітного відповідно до ст. 43 ЗУ « Про зайнятість населення».
Наказом КМЦЗ від 25.07.2017 року № 170725 позивачу призначено виплату допомоги по безробіттю з 25.07.2017 року відповідно до ч.ч.2 та 4 ст. 22 та ч. 2 ст.23 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», як застрахованій особі з урахуванням стажу від 2 до 6 років 55 % середньої заробітної плати (360 к.д.) Страховий стаж на момент звернення позивача до КМЦЗ складає 5 років 4 місяця. Стаж роботи позивача за період з 15 серпня 1997 року по 12 січня 2009 року не врахований при обчисленні допомоги по безробіттю на підставі п.п.1,2 розділу 3 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженому наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року № 613. Тому вважала, що дії КМЦЗ в частині прийняття рішення щодо призначення позивачу допомоги по безробіттю з урахуванням обчисленого страхового стажу відповідають вимогам чинного законодавства та просила в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував на службі в управлінні Міністерства внутрішніх справ на Донецькій залізниці у період з 15.08.1997 року по 17.04.2013 року , що підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-4) та не є спірним у даній справі.
18 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Костянтинівського міського центру зайнятості із заявою про надання статусу безробітного, що також не є спірним у даній справі.
Наказом відповідача від 18 липня 2017 року № НТ 170718 ОСОБА_1 у відповідності до ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» надано статус безробітного з 18 липня 2017 року (а.с.26).
Наказом відповідача від 25 липня 2017 року № НТ 170725 позивачу призначено допомогу по безробіттю відповідно до частин 1,3,4 ст.22, ч.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» як застрахованій особі з урахуванням стажу від 2 до 6 років 55 % середньої заробітної плати (доходу) (360 к.д.).
Трудовий стаж позивача в ОВС в період з 15 серпня 1997 року по 12 січня 2009 року не був зарахований відповідачем для обчислення допомоги по безробіттю.
Даючи оцінку діям відповідача щодо не врахування трудового стажу позивача в ОСВ за період з 15 серпня 1997 року по 12 січня 2009 року суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закон) право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу мають застраховані особи, визнані в установленому порядку безробітними, страховий стаж яких протягом 12 місяців, що передували реєстрації особи як безробітної, становить не менше ніж шість місяців за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами ч. 1 ст. 23 Закону, застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу, але не менше ніж мінімальний розмір допомоги по безробіттю, встановлений правлінням Фонду для цієї категорії осіб: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Допомога по безробіттю виплачується залежно від тривалості безробіття у відсотках до визначеного розміру: перші 90 календарних днів - 100 відсотків; протягом наступних 90 календарних днів - 80 відсотків; у подальшому - 70 відсотків.
Порядок надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності затверджено Наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року № 613 (далі Порядок № 613).
З п. 1 розділу ІІ Порядку №613 вбачається, що допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку. Розмір допомоги по безробіттю визначається на підставі відомостей Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Державний реєстр) залежно від страхового стажу, заробітної плати (доходу), а також довідок про грошове забезпечення, виданих особі військовими комісаріатами, де така особа перебувала на обліку, військовими частинами, органами, де особа проходила службу.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо зменшення впливу світової фінансової кризи на сферу зайнятості населення» від 25 грудня 2008 року, який набрав чинності 13.01.2009 року, були внесені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до яких до застрахованих осіб були віднесені, в тому числі, військо службовці органів внутрішніх справ (п.3 ч.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»).
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» страхуванню на випадок безробіття підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, включаючи тих, які проходять альтернативну (невійськову) службу, а також тих, які працюють неповний робочий день або неповний робочий тиждень, та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової служби), особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи підприємці ( із змінами, внесеними згідно із Законами України від 25.12.2008 р. № 799-У1, від 08.07.2010 р. № 2464-У1).
Законом України від 25 грудня 2008 року № 799-У1 статтю 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» також було доповнено частиною п`ятою згідно із якою, строк проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової служби) до запровадження страхування на випадок безробіття для цієї категорії осіб прирівнюється до страхового стажу у разі звільнення зі служби за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію за умови реєстрації в установленому порядку в державній службі зайнятості протягом місяця з дня взяття на облік у військовому комісаріаті, для інших осіб з дня звільнення.
Відповідно до п.п.1,2 розділу Ш Порядку № 613, страховий стаж обчислюється центрами зайнятості за даними персоніфікованого обліку відомостей про застрахованих осіб Державного реєстру, а за періоди до його запровадження у порядку та на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 01 січня 2011 року, з урахуванням, зокрема, за період з 01 січня 2011 року страхового стажу, обчисленого центрами зайнятості за даними Державного реєстру. Проходження служби військовослужбовцями (крім військовослужбовців строкової служби), особами рядового та начальницького складу, які проходили військову службу у військових частинах та органах, які виплачують грошове забезпечення, зараховуються на підстав довідки (довідок) з військового комісаріату, військової частини або іншого формування, утвореного відповідно до законів України, яке виплачує грошове забезпечення, про строки проходження служби, які включаються до страхового стажу, у періодах після запровадження страхування на випадок безробіття, а саме починаючи з 13 січня 2009 року.
Тож, станом на 25 липня 2017 року були відсутні законодавчі підстави для врахування спірного періоду проходження служби позивачем до страхового стажу для обчислення допомоги по безробіттю.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо не врахування трудового стажу позивача в ОВС за період з 15 серпня 1997 року по 12 січня 2009 року при прийнятті наказу від 25.07.2017 року № НТ 170725 про призначення допомоги по безробіттю є такими, що вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законами України, тобто є правомірними.
Отже, у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 158-163, 167 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Костянтинівського міського центру зайнятості про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії відмовити в повному обсязі.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним обсягом постанови 22 вересня 2017 року, відклавши до цього строку складання повної постанови.

На постанову до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області може бути подана апеляція протягом 10 днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: О.В. Каліуш