Справа № 804/4807/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 р. Справа № 804/4807/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді: Судді: СуддіЦарікової О.В., Бондар М.В., Рябчук О.С.,
секретаря судового засідання за участю: Безрученко К.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача-1 Грановського М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за дміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,
26 липня 2017 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області (далі - ГУНП у Дніпропетровській області, відповідач - 1), Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (далі - відповідач -2), Національної поліції України (далі - відповідач - 3) про:
- визнання протиправними дій Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України у відмові встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;
- зобов`язання Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області направити до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України необхідні документи для встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;
- зобов`язання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України та Національної поліції України встановити ОСОБА_1 статус учасника бойових дій;
- зобов`язання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що на підставі наказів від 10.12.2015 №34 о/с дск, від 24.02.2016 №47 р/с дск, у період з 10.12.2015 по 15.01.2016 та в період з 25.02.2016 по 09.03.2016, він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведенні і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції (далі АТО) у м.Бахмут Донецької області, м. Артемівськ Донецької області у складі полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро - 1» Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області. Загальна кількість часу перебування позивача в зоні АТО становить 49 днів. Отже, позивач відповідає вимогам ст.5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а тому у нього наявні всі підстави для отримання статусу учасника бойових дій. Проте, за наслідками розгляду матеріалів щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій, Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом від 15.11.2016 №8/8-3331 повідомило позивача, що матеріали подані для розгляду питання надання йому статусу учасника бойових дій повернуті Комісією Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України на доопрацювання до ГУНП в Дніпропетровській області через відсутність підстав для надання такого статусу позивачу.
У подальшому позивач неодноразово звертався до Національної поліції України з порушеного питання, на його звернення листами від 21.11.2016 №1/Д-4851 кц/ГР, від 21.12.2016 №1/Д-5158 кц/ГР, від 26.12.2016 №7090/Рп., відмовлено у розгляді матеріалів для надання статусу учасника бойових дій.
Позивач вважає, що зазначеним Комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України фактично відмовила йому в наданні статусу учасника бойових дій, але не оформила відмову відповідним рішенням за формою, яка міститься у додатку 1 до Положення. Позивач вважає, що Комісія Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України безпідставно не встановлює йому статус учасника бойових дій та повертає документи на доопрацювання.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2017 року відкрито провадження у справі №804/4807/17 та призначено її до розгляду на 31 серпня 2017 року о 10:00 год. Останнє судове засідання було призначено на 22.09.2017.
Відповідач - 1 надав письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких зазначив, що надання статусу учасника бойових дій у системі Національної поліції України передбачено виключно для поліцейських. Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 07.11.2015 №1о/с ОСОБА_1 призначений фахівцем II категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП у Дніпропетровській області. Також, відповідно до довідки Управління кадрового забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області посада фахівець II категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП у Дніпропетровській області є посадою, яка відноситься до категорії «цивільний персонал». Нормами Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не передбачено надання статусу учасника бойових дій працівнику (цивільному персоналу), який працює у Національній поліції України. Особи, на яких поширюється дія вказаного Закону та Порядок №413, на який посилається позивач, це особи, які відряджаються наказами ГУНП в Дніпропетровській області для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та які беруть безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення. Слід зазначити, що на підставі наказів ГУНП в Дніпропетровській області від 10.12.2015 № 34 о/с дск, від 25.02.2016 № 47 о/с дск, від 15.01.2016 № 8 о/с дск, від 14.03.2016 № 46 о/с дск, ОСОБА_1 дійсно відряджався у службове відрядження до зони проведення антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей, але з метою «виконання трудових обов`язків», як зазначено у наказах ГУНП у Дніпропетровській області про його відрядження. Таким чином, надання статусу учасника бойових дій у системі Національної поліції України передбачено виключно для поліцейських. Оскільки, ОСОБА_1 присягу поліцейського не складав, не проходить службу на відповідних посадах у поліції, йому не присвоєно спеціальне звання поліції, крім того він не має службового посвідчення та спеціального жетону поліцейського, а тому не має правового статусу поліцейського, у нього відсутні підстав претендувати на статус учасника бойових дій.
Відповідач -3 направив письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що позивач не має права на отримання статусу учасника бойових дій на підставі поданих матеріалів. Відповідно до пункту 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, документи, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції здійснюють поліцейські Національної поліції, на яких покладено функції з організації боротьби з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання. Натомість, позивач не відповідає вказаним вимогам, він не є поліцейським: ним не складалася Присяга поліцейського, не присвоювалося спеціальне звання, він не проходив служби на відповідній (атестованій) посаді в поліції. Позивач працював фахівцем полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області. У розумінні ст. 5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» позивач не здійснював функції з організації боротьби з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесене законодавством України до компетенції Національної поліції. Положеннями Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» чітко встановлений перелік осіб, які можуть бути визнані учасниками бойових дій. Серед вказаного переліку відсутня категорія, що включає в себе працівників Національної поліції, які не є поліцейськими. Із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що статус учасника бойових дій надається Комісією поліцейському, який безпосереднє залучався до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, та брав безпосередню участь у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення. Оскільки, матеріали подані на розгляд Комісії, не давали достатніх підстав для винесення рішення про надання статусу учасника бойових дій, такі матеріали на підставі підпункту 6 пункту 2 розділу II Положення про Комісію були повернуті для подальшого доопрацювання. Відповідач -3 вказав, що позивач помилково ототожнює різні по суті та формі рішення Комісії, оскільки повернення матеріалів для подальшого доопрацювання є окремою формою діяльності Комісії, що за змістом відрізняється від інших форм її діяльності, зокрема, від прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій, учасника війни. Враховуючи наведене, Комісія при здійсненні нею владних управлінських функцій та прийнятті рішення діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Позовна вимога позивача про зобов`язання Комісії встановити йому статус учасника бойових дій є формою втручання в дискреційні повноваження суб`єкта при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити адміністративний позов.
Представник відповідача -1 у судове засідання з`явився, заперечив проти позовних вимог в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Представника відповідачів -2, -3 у судове засідання 22 вересня 2017 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату,час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2015 №1 о/с ОСОБА_1 призначений фахівцем ІІ категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 10.12.2015 №34 о/с дск «Про відрядження працівників ППСПОП «Дніпро-1» ГУНП до зони проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях» наказано відрядити у службове відрядження для виконання трудових обов`язків фахівців полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП з 10 грудня 2015 року до особливого розпорядження, у розпорядження керівника антитерористичної операцій на території Луганської та Донецької областей до міста Артемівськ Донецької області ОСОБА_1 фахівця ІІ категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП.
Згідно витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 15.12.2015 №349, наказано вважати, такими, що прибули до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення з метою виконання службових (бойових) завдань нижчепойменованих працівників Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 10 грудня 2015 року, зокрема, ОСОБА_1 , фахівця ІІ категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП.
Згідно витягу з наказу Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 19.01.2016 №19, наказано вважати такими, що вибули зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення до пункту постійної дислокації нижчепойменованих працівників Національної поліції України, Полк Патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 15 січня 2016 року, зокрема, ОСОБА_1 , фахівця ІІ категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 15.01.2016 №8 о/с дск «Про повернення з відрядження працівників підрозділів патрульної служби поліції особливого призначення ГУНП» наказано вважати прибулими з відрядження по виконанню завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом», забезпечення публічної безпеки і порядку в районах проведення АТО та виконання трудових обов`язків працівників полку ПСПОП «Дніпро-1» ГУНП, які відряджалися з 10.12.2015 відповідно до наказу ГУНП від 10.12.2015 №34 о/с дск з 15.01.2016, зокрема, ОСОБА_1 , фахівця ІІ категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 25.02.2016 №47 о/с дск «Про відрядження працівників ППСПОП «Дніпро-1» ГУНП до зони проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей» наказано відрядити у службове відрядження для виконання трудових обов`язків фахівців полку патрульної служби поліції особливого призначення "Дніпро-1" ГУНП з 25 лютого 2016 року до особливого розпорядження, у розпорядження керівника антитерористичної операцій на території Луганської та Донецької областей до міста Бахмут (Артемівськ) Донецької області, зокрема, ОСОБА_1 , фахівця ІІ категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП.
Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 14.03.2016 №63 о/с дск «Про відрядження поліцейських полку ППСПОП «Дніпро-1» ГУНП та повернення з відрядження» наказано вважати прибулими з відрядження по виконанню завдань, визначених Законом України "Про боротьбу з тероризмом", забезпечення публічної безпеки і порядку в районах проведення АТО та виконання трудових обов`язків працівників полку ПСПОП "Дніпро-1" ГУНП, які відряджалися з 25.02.2016 відповідно до наказу ГУНП від 25.02.2016 №47 о/с дск з 09.03.2016, зокрема, ОСОБА_1 , фахівця ІІ категорії полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП.
Факт прийняття ОСОБА_1 безпосередньої участі в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей відповідачами не заперечується.
Відповідно до листа Управління кадрового забезпечення ГУНП в Дніпропетровській області від 15.11.2015 № 8/8-3331, довідка, за формою згідно з додатком до Порядку та документи, зазначені у п. 4 Порядку, 17.05.2016 надіслані до Національної поліції України для розгляду питання надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, відповідно до листа Національної поліції України від 19.07.2016 дане питання було розглянуто 15 липня 2016 року на засіданні Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України (протокол №1) та прийнято рішення про повернення на доопрацювання до ГУНП в Дніпропетровській області матеріалів щодо надання статусу учасника бойових дій працівникам ГУНП, у тому числі, ОСОБА_1 .
Як встановлено судом та підтверджено представником відповідача -1 під час розгляду справи, підставою для повернення на доопрацювання матеріалів, поданих для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій стало те, що позивач не відповідає вимогам, визначеним ст.17 Закону України «Про Національну поліцію», встановленим для поліцейських, зокрема, ним не складалася присяга поліцейського, йому не присвоювалися спеціальні звання, він не проходив служби на відповідній (атестованій) посаді поліції. Згідно позиції відповідачів, в розумінні ст.5 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» позивач не здійснював функції з організації боротьби з тероризмом шляхом запобігання, виявлення та припинення злочинів, вчинених з терористичною метою, розслідування яких віднесено законодавством України до компетенції Національної поліції. До того ж, в переліку осіб, які можуть бути визнані учасниками бойових дій згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відсутня категорія працівників Національної поліції, які не є поліцейськими.
З такими доводами відповідачів суд погодитися не може, з урахуванням такого.
У відповідності до ч.3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію» у складі поліції функціонують: кримінальна поліція; патрульна поліція; органи досудового розслідування; поліція охорони; спеціальна поліція; поліція особливого призначення.
Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» для забезпечення громадського порядку на об`єктах і територіях, які мають особливе значення або постраждали від стихійного лиха, екологічного забруднення, катастрофи, Міністерством внутрішніх справ України з дозволу Кабінету Міністрів України можуть створюватись спеціальні підрозділи поліції.
Судом встановлено, що полк патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області є підрозділом поліції особливого призначення.
Згідно ст. 59 означеного Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону, проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції» поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".
Відтак, під час проходження служби в полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області на позивача розповсюджується Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».
З наведеного видно, що під час проходження служби в полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області на позивача розповсюджувалася дія положень Закону України «Про Національну поліцію», він зобов`язаний був дотримуватися службової дисципліни, підкорюватися наказам керівництва та виконувати особливі службові завдання.
Як зазначено судом, в матеріалах справи містяться наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 10.12.2015 №34 о/с дск «Про відрядження працівників ППСПОП «Дніпро-1» ГУНП до зони проведення антитерористичної операції в Донецькій та Луганській областях» та наказ ГУНП в Дніпропетровській області від 25.02.2016 № 47о/с дск «Про відрядження працівників ППСПОП «Дніпро-1» ГУНП до зони проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей», на підставі яких позивача було направлено до зони АТО з метою забезпечення належного виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» та несення служби по охороні громадського порядку в районах проведення АТО.
Отже, з огляду на особливий характер служби позивача, у нього не було волі вибору, окрім виконання наказів ГУНП в Дніпропетровській області від 10.12.2015 №34 о/с дск та від 25.02.2016 №47 о/с дск та відрядження для виконання службових обов`язків до зони проведення АТО.
Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551).
Відповідно до статті 4 вказаного Закону, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Згідно із пунктом 19 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці, працівники Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, а також райони антитерористичної операції визначає Кабінет Міністрів України. Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України;
На виконання вказаного положення Закону № 3551, постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (надалі - Порядок № 413).
Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку №413, статус учасника бойових дій надається: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Статус учасника бойових дій надається особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, в разі залучення їх до проведення антитерористичної операції на строк не менше ніж 30 календарних днів, у тому числі за сукупністю днів перебування в районах її проведення (п. 2-1 Порядку № 413).
Згідно з абз. 2 та 5 п.4 Порядку № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення; для осіб, які залучалися до проведення антитерористичної операції на строк менше ніж 30 календарних днів, - документи, зазначені в абзаці другому цього пункту, витяги з бойових наказів, бойових розпоряджень, бойових донесень (журналів бойових дій, оперативних завдань), які підтверджують факт безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником, проведення розвідувальних заходів; для осіб, зазначених в абзаці третьому пункту 2 цього Порядку, - документи про залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення, передбачені абзацами другим - четвертим цього пункту, або нотаріально завірені свідчення не менше ніж двох свідків із числа осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку, які разом із такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій або інваліда війни, у разі підтвердження суб`єктами боротьби з тероризмом факту взаємодії зазначених осіб (особисто або під час перебування у складі добровольчих формувань) із Збройними Силами, МВС, Національною гвардією та іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами.
Форма довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, затверджена додатком 1 до Порядку №413.
В матеріалах справи міститься довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, видана Командиром полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області полковником поліції В.П. Печененко, якою підтверджується, що ОСОБА_1 , фахівець ІІ категорії, в період з 10.12.2015 по 15.01.2016, з 25.02.2016 по 09.03.2016, безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції у м. Бахмут Донецької області та м. Артемівськ Донецької області. У довідці вказано, що вона є підставою для надання позивачу статусу учасника бойових дій.
Також, Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області позивачу видана довідка від 24.10.2016 №8/12-Д-44, в якій зазначено, що ОСОБА_1 дійсно відряджався до зони проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей для виконання завдань, визначених Законом України «Про боротьбу з тероризмом» наказами ГУНП в Дніпропетровській області від 10.12.2015 №34 о/с дск в період з 10 грудня 2015 року по 15 січня 2016 року, від 25.02.2016 №46 о/с дск в період з 25 лютого 2016 року по 09 березня 2016 року.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається, зокрема, комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними в Міноборони, МВС, Національній гвардії, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Управлінні державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДПтС (далі - комісія), - стосовно осіб, зазначених в абзаці другому пункту 2 цього Порядку.
Для надання статусу учасника бойових дій особам, зазначеним в абзацах другому та третьому пункту 2 цього Порядку, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій у місячний строк після завершення особами виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення (після видання відповідного наказу керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу чи працювали особи, довідки за формою згідно з додатком 1 та документи із зазначених у пункті 4 цього Порядку, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій. У разі коли місце постійної дислокації військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації розташоване безпосередньо у районі проведення антитерористичної операції, документи командирами (начальниками) або іншими керівниками підприємств, установ та організацій подаються на розгляд комісії не раніше ніж через 30 календарних днів після зарахування осіб до списків військової частини (органу, підрозділу) або підприємства, установи та організації чи призначення їх на відповідні посади (абзац 1 пункту 6 Порядку №413).
Матеріалами справи підтверджується, що довідка за формою згідно з додатком до Порядку № 413 та документи, визначені у п.4 Порядку №413, були направлені для розгляду Комісією Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України 17.06.2016 для вирішення питання надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 . Проте, за наслідками розгляду таких матеріалів Комісія повернула документи позивача до ГУНП в Дніпропетровській області для доопрацювання.
Згідно з п.6 Порядку №413, Комісії вивчають документи, у разі потреби заслуховують пояснення осіб, стосовно яких вони подані, свідків та у місячний строк з дня надходження документів приймають рішення щодо надання статусу учасника бойових дій. За відсутності підстав повертають їх до військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій з метою подальшого доопрацювання.
Отже, повернення документів для доопрацювання відбувається задля усунення недоліків або наявних в них розбіжностей, проте документи позивача повернуті Комісією, з тих підстав, що ОСОБА_1 не відноситься до кола осіб, які можуть отримати статус учасника бойових дій, отже, доопрацювання документів в даному випадку не є можливим, оскільки такий недолік неможливо усунути.
З огляду на вищевикладене, суд робить висновок про те, що Комісією Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України фактично відмовлено позивачу в отриманні статусу учасника бойових дій і така відмова є протиправною, з огляду на таке.
Положення про Комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України затверджене наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23.05.2016 №405 (далі - Положення № 405).
У відповідності до п. 4. Р.ІІ Положення №405, комісія відмовляє в наданні статусу учасника бойових дій, учасника війни у разі: відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; відсутності документів, що містять достатні підтвердні докази і є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; надання недостовірних даних про осіб, зазначених у пункті 1 розділу І цього Положення; виявлення факту підроблення документів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій, учасника війни; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.
Будь-яких інших підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій вказане Положення № 405 не містить, зазначені підстави є вичерпними та не підлягають розширеному тлумаченню.
Суд критично оцінює доводи відповідачів про відсутність у позивача права на отримання зазначеного статусу, з огляду таке.
Відповідно до ст. 5 Закону №3551, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.
З аналізу положень статті 5 та пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551, випливає, що підставою надання статусу учасника бойових дій є безпосередня участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення, що має бути підтверджена відповідними документи, що визначені у абз. 2 та 5 п. 4 Порядку № 413.
Участь позивача в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтверджується: наказами ГУНП в Дніпропетровській області від 10.12.2015 №34 о/с дск, від 15.01.2016 №8 о/с дск, від 25.02.2016 №46 о/с дск, від 14.03.2016 №63 о/с дск; витягами з наказів Першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 15.12.2015 № 349 та від 19.01.2016 № 19, довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, виданої Командиром полку патрульної служби поліції особливого призначення «Дніпро-1» ГУНП в Дніпропетровській області, полковником поліції В.П. Печененко б/н та довідкою від 24.10.2016 №8/12-Д-44, виданою Головним управлінням Національної поліції у Дніпропетровській області.
Статус позивача на час перебування в зоні АТО надає йому право для визнання його учасником бойових дій з відповідним документальним підтвердженням зазначеного - видачею посвідчення.
Враховуючи викладене вище, з огляду на фактичні обставини у даній справі, суд дійшов висновку про протиправність дій Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України щодо відмови ОСОБА_1 в наданні статусу учасника бойових дій.
Відповідно до п.2 ч.2 ст.162 КАС України, у справах, в яких позивач оскаржує протиправні дії чи бездіяльність відповідача, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач. Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки.
Тож, якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень за законом не існує, суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист законних прав і свобод позивача, оскільки це і є основним завданням адміністративного судочинства.
При цьому, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, які належать до його компетенції не є привласненням судом собі таких повноважень і функцій відповідача, оскільки, суд лише зобов`язує державний орган вчинити дії у спосіб, на підставі та в межах повноважень, визначених законодавством.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав та необхідність зобов`язання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України надати ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
За наведених підстав, обрана позивачем форма захисту порушених прав у даному випадку не є втручанням у дискреційні повноваження відповідача-2. У цьому випадку вимога позивача про зобов`язання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, як суб`єкта владних повноважень, надати йому статус учасника бойових дій, є вказівкою на ефективний спосіб відновлення порушеного права.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №826/4418/14, висновок якого, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.
У висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень, зазначено, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема передбачає, що судове рішення повинно бути таким, яке можна ефективно виконати на користь сторони, яка виграла справу. Конвенція не передбачає теоретичного захисту прав людини, а має на меті гарантувати максимальну ефективність такого захисту.
Як зазначив Європейський суд у справі Yvonne van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).
Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Щодо заявлених позовних вимог про зобов`язання Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області направити до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України необхідних документів для встановлення ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та зобов`язання Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України видати ОСОБА_1 посвідчення учасника бойових дій встановленого законодавством зразка, суд зазначає таке.
Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області від 20.09.2017 вих. №18/17-4849 про повернення матеріалів стосовно надання статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 , вищезазначені матеріали були повернуті на доопрацювання до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області.
Пунктом 8 Порядку № 413 передбачено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Позивача не позбавлено можливості особисто надати документи до Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України.
Згідно з п.9. Порядку №413, посвідчення учасника бойових дій і відповідний нагрудний знак особам, зазначеним в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, яким надано статус учасника бойових дій, видаються Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Національної поліції, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, Генеральної прокуратури України, Управління державної охорони, Адміністрації Держспецзв`язку, ДСНС, ДФС.
Відповідно до п. 8 Р. ІІ Положення № 405, у разі звернення особи до суду стосовно встановлення факту участі в антитерористичній операції чи інших подіях, які дають право на визнання його учасником бойових дій, учасником війни, і прийняття судом відповідного позитивного рішення таке рішення суду визнається як документ, що підтверджує право особи на визнання її учасником бойових дій, учасником війни. Рішення суду підлягає зберіганню в Національній поліції України відповідно до законодавства.
З огляду на викладене, суд відзначає, що вимога позивача про надання посвідчення учасника бойових дій особі, щодо якої прийнято рішення про надання їй статусу учасника бойових дій, є похідною від прийняття зазначеного рішення Комісією, до того ж, п.9 Порядку №413 не передбачено альтернативної поведінки суб`єкта владних повноважень у випадку прийняття рішення про визнання учасниками бойових дій, окрім як надання означеного посвідчення.
За таких обставин, позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню судом.
Керуючись статтями 94, 128, 160 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України, Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Комісії Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України щодо відмови в наданні статусу учасника бойових дій ОСОБА_1 .
Зобов`язати Комісію Національної поліції України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, учасниками війни поліцейських, державних службовців та інших працівників Національної поліції України надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб`єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Повний текст постанови складено 22 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Суддя Суддя О.В. Царікова М.В. Бондар О.С. Рябчук