Справа № 357/8074/16-а
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 357/8074/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Панченко Н.Д. Суддя-доповідач: Саприкіна І.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді: Саприкіної І.В.,

суддів: Карпушової О.В., Кучми А.Ю.,

при секретарі: Кривді В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Білоцерківської ОДПІ Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 14.07.2016 №/138.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу про скасування незаконної, на його думку, постанови суду першої інстанції та постановлення нової про відмову в задоволенні позову повністю. При цьому посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність оскаржуваного рішення, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань повноти обчислення та своєчасності внесення до бюджету податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, за результатом якої складено Акт №579/13-03/НОМЕР_1/152 від 30.06.2016 року.

Згідно висновків даного Акту перевірки, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог податкового законодавства, а саме: підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162, підпункту 164.1.1 пункту 164.1 статті 164, пункту 168.1 статті 168, абзацу «б» пункту 171.2 статті 171, пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, що призвело до не нарахування та несплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 17002,70 грн. Зокрема, вказаний висновок ґрунтується на встановленому у ході перевірки факті не включення позивачем до оподатковуваного доходу додаткового блага у вигляді анульованого (прощеного) кредитором боргу у розмірі 101448,84 грн., який виник внаслідок невиконання позивачем умов кредитного договору від 21.01.2008 № CL14358.

14.07.2016 року на підставі зазначеного Акту відповідачем прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення №/138, яким позивачеві збільшене грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 21423,38 грн., у тому числі -17002,70 грн. за основним платежем та 4420,68 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_2 до суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що оскільки відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження фактичних обставин, покладених в основу висновку про порушення позивачем вимог податкового законодавства, яке полягає у невключенні до загального оподатковуваного доходу додаткового блага у вигляді анульованої кредитором заборгованості, податкове повідомлення-рішення від 14.07.2016 №/138 є необґрунтованим та протиправним, а відтак підлягає скасуванню.

Перевіряючи повноту з'ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до визначення, наведеного в пп.14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, доходи - це загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

З наведеного вбачається, що збільшення доходу пов'язується як із збільшенням матеріальних (нематеріальних) активів платника, так і з отриманою можливістю зберегти існуючі активи на суму зобов'язання, яке мало бути виконано таким платником, однак, в силу певних причин він був звільнений від такого обов'язку.

Згідно абз.«д» пп.164.2.178 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Тобто, обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов : а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду; г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Судом встановлено, між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір від 21.01.2008 №CL14358, на умовах якого Банк надав позивачу кредит у розмірі 2300,00 доларів США строком користування кредитними коштами до 15.01.2013.

У зв'язку з неповерненням ОСОБА_2 кредитних коштів у повному обсязі, ПАТ «Універсал Банк» звернулись до суду.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21.06.2012 у справі №2-1299/12 задоволений цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зокрема, даним судовим рішенням встановлено, що заборгованість позивача за вказаним кредитним договором складає 5843,62 дол. США, що еквівалентно 46678,25 грн. за курсом НБУ, у тому числі: заборгованість за кредитом 1537,42 дол. США (12280,76 грн.), заборгованість по сплаті відсотків 275,86 дол. США (2203,54 грн.), заборгованість по сплаті суми підвищених відсотків 4030,34 дол. США (32193,95 грн.).

У подальшому позивачу від ПАТ «Універсал Банк» була надіслана пропозиція по врегулюванню заборгованості, зі змісту якої вбачається, що за вищевказаним судовим рішенням було сплачено 4667,83 грн. Проте, у разі сплати грошових коштів у розмірі 23339,13 грн. у строк до 25.11.2014 решта заборгованості, що становить 18671,29 грн. (46678,25 - 4667,83 - 2339,13) буде вважатись врегульованою.

На підтвердження своєї позиції податковий орган посилається на лист ПАТ «Універсал Банк» від 10.06.2015 № 1537 ГО, яким останній нібито підтвердив суму нарахованих доходів у вигляді анульованого боргу ОСОБА_2 у розмірі 101448,84 грн. за кредитним договором від 21.01.2008 №CL14358 та на Акт від 21.11.2014 року про анулювання боргу за вказаним договором, з яким позивач був ознайомлений під підпис.

Між тим, слід зауважити, як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів того, що кредитор (ПАТ «Універсал Банк») повідомив боржника (позивача) рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу в матеріалах справи не міститься.

Суд першої інстанції неодноразового звертався до відповідача із вимогою надати вищевказаний лист та акт, однак останнім цього зроблено не було.

Так, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено жодними належними та допустимими доказами правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та законність донарахування позивачу зобов'язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб в сумі 21423,38 грн.

Також, згідно пояснень позивача, сума прощеного боргу за відповідним кредитним договором становить лише 18671,29 грн., а відтак, контролюючий орган не встановлював дійсної суми заборгованості та визначив податкове зобов'язання у розмірі, що не відповідає фактично анульованій заборгованості.

З огляду на викладене, колегія суддів виходить з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.12.2006 у справі № 21-527во06, відповідно до якої рішення, у якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним у цілому.

Таким чином, беручи до уваги ненадання сторонами доказів, з яких би можливо було встановити фактичну суму заборгованості за кредитним договором від 21.01.2008 №CL14358, яку було анульовано банком та склад такого боргу, суд, у даному випадку, позбавлений можливості здійснити достовірний та об'єктивний розрахунок суми податкового зобов'язання, що належить сплатити позивачеві у зв'язку з одержанням додаткового блага. Як наслідок, податкове повідомлення - рішення від 14.07.2016 №/138 є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни або скасування постанови суду.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206, 211, 212 КАС України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області - залишити без задоволення.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2016 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 20.09.2017 року.

Головуючий суддя: І.В. Саприкіна

Судді: О.В. Карпушова

А.Ю. Кучма

Головуючий суддя Саприкіна І.В.

Судді: Кучма А.Ю.

Карпушова О.В.