Справа № 344/9750/17
Суддя: Сапіга Віталій Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9277/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Сапіги В.П.,

суддів: Носа С.П., Обрізка І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій неправомірними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі Управління) з вимогами про визнання дій протиправними щодо відмови у проведенні перерахунку та виплаті пенсії, зобовязання зробити перерахунок пенсії за ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2017 року у розмірі, не нижчому прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2017 року задоволено адміністративний позов, оскільки суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленою постановою суду, Управління подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та постановити рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тотожними доводами, що і в запереченні на позов, при тому зазначаючи, що згідно пункту 3 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012р» №4282-VІ від 22.12.2011 встановлено, що у 2012 році норми статей 20,21,22,23,30,31,37,39,48,50,51,62, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного Фонду України на 2012 рік. На виконання пункту 3 Прикінцевих положень Закону №4282-VІ Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011(далі - Порядок). Тобто, починаючи з 01 січня 2012 року порядок виплати і розмір додаткових пенсій встановлюється одночасно Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, Законом №4282-VI та Порядком, які по-різному врегульовують спірні питання. За загальним правилом дії норм права у часі, оскільки Закон №4282-VI був прийнятий пізніше Закону №796-ХІІ, а на виконання Закону №4282-VI Кабінет Міністрів України затвердив Порядок, то саме положення Закону №4282-VI та Порядку підлягають пріоритетному застосуванню. Мінімальний розмір пенсії за віком на рівні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законодавством (станом на сьогоднішній день - 1312 гри) встановлюється чоловікам, які мають страховий стаж 35 років. Оскільки страховий стаж позивача становить менше як 35 років, а розмір пенсії, обчислений з урахуванням страхового стажу та заробітної плати, менший за мінімальний розмір пенсії за віком, то пенсію за віком призначено в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, але не менше як 949грн.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання апеляційного суду не з'явились, що не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. В силу вимог ч.1ст.41 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів врахувала наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ІІ категорії.

З 01.08.2016 позивачу призначена пенсія із зниженням пенсійного віку згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-XII) за наявності стажу роботи 22 роки 02 місяця 04 дні.

17.07.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок та виплату пенсії у розмірі, не нижчому ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01.03.2017.

Управління листом № 274 від 18.07.2017 повідомлено позивача, що йому пенсія виплачується згідно чинного законодавства, враховуючи, що на виконання рішення Івано-Франківського міського суду від 18.10.2016 йому призначена пенсія за віком з 01.08.2016 в розмірі 1021,64 гри як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії (в т.ч. додаткова пенсія як ліквідатору аварії на ЧАЕС 2-ої категорії -170,82 гри) та додатково повідомлено заявника, що згідно ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості (у випадку позивача 22 роки 2 місяці о4 дні) пенсія встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу.

Відповідно до ст. 46 Конституції України пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 7-2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV) надавалось (до 1 січня 2015 року) право дострокового виходу на пенсію за віком жінкам, яким виповнилось 55 років, за наявності страхового стажу не менше 30 років та за умови звільнення з роботи. У цьому випадку розмір їх пенсії, обчислений відповідно до статті 27 та з урахуванням статті 28 цього Закону, зменшується на 0,5 відсотка за кожний повний чи неповний місяць дострокового виходу на пенсію.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону №1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (ч. 3 ст. 28 Закону №1058-IV).

Законом №796-XII визначено основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, умов проживання і трудової діяльності, соціального захисту потерпілого населення.

Відповідно до ст.55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсія надається із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV, зокрема, на 8 років для учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, які працювали у 1987 році в зоні відчуження не менше 14 календарних днів.

Згідно пункту 2 статті 56 Закону №796-XII право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорії 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на 1 % заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 % заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 % заробітку.

Таким чином, Закон №796-XII визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щодо пільгового порядку обчислення стажу роботи.

Відповідно до частини другої статті 27 Закону № 1058-IV за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, відповідно до цього Закону.

Тобто, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом № 1058-IV або спеціальним Законом №796-ХІІ.

Таким чином особам, яким призначена пенсія згідно положень Закону №796-XII, перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 % заробітку за рік.

Таку ж правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах: від 20 вересня 2016 року (справа № 21-1255а16); від 10 червня 2008 року (справа № 21-1748во07); 7 липня 2015 року (справа № 21-727а15).

Судом установлено, позивачу призначена пенсія за умовами ст.55 Закону № 796-XII, тобто за спеціальним законом.

Крім того, згідно з ст. 17 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III до числа основних державних соціальних гарантій включаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966-XIV прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Таким чином, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про прожитковий мінімум» встановлено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта щодо приписів п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 265 від 26.03.2008 «Деякі питання пенсійного забезпечення громадян», оскільки такі норми не можуть суперечити ст.46 Конституції України та Законам України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», «;Про прожитковий мінімум», «;Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Також, допущена Кабінетом Міністрів України невідповідність вимог п.2 згаданої постанови приписам вищевказаних законодавчих актів в частині недосягнення суми 949 грн рівню прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, не може позбавляти особу її конституційного права на належний рівень життя, який не може бути нижчим від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний здійснити перерахунок та виплачувати позивачу мінімальний розмір пенсії у разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, який затверджується законом про Державний бюджет.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 01.01.2017 становить 1247 грн, з 01.05.2017 1312 грн, з 01.12.2017 1373 грн.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визначено, що оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Окрім цього, Конституційний суд України у рішенні від 25.01.2012 №3-рп/2012 вказав, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Колегія суддів відхиляє решта доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанова суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких обставин судове рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 160 ч.3, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишити без задоволення.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2017 року у справі № 344/9750/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст виготовлено 19.09.2017р.