Справа № 805/2354/17-а
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 р. Справа №805/2354/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови:

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кониченка О.М., при секретарі судового засідання Проніні Д.С., розглянувши справу за позовом Державної служби України з питань праці м. Київ

до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» м. Родинське

за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське»

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна служба України з питань праці звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державного підприємства Вугільна компанія «Краснолиманська» за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді негайного зупинення ведення всіх підземно- гірничих робіт у гірничих виробітках, які знаходяться за межами ділянки надр, яка надана у користування ДП «ВК» «Краснолиманська» згідно спеціального дозволу на користування надрами № 4403 від 28.09.2007 року.

Крім того, позивач просив суд звернути постанову до негайного виконання, розглянути справу у скороченому провадженні відповідно до п.5 ч.1 ст. 183-2 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що посадовими особами Головного управління Держпраці у Донецькій області проведена перевірка Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» в частині перевірки виконання умов узгодження гірничих робіт на 2017 рік згідно «Протоколу розгляду Головним управлінням Держпраці у Донецькій області планів розвитку гірничих робіт по вугледобувним підприємствам на 2017 рік від 16-28 листопада 2016 року» на підставі листа ДП «ВК «Краснолиманська» від 29.05.2017 року №01/11-200-ОТ за наслідками чого складено акт від 06 червня 2017 року №06.5-4/84. Перевіркою було виявлено 14 порушень нормативно - правових актів з охорони праці, що створюють загрозу життю та здоровю людей. Проси суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська» шляхом зобовязання негайного зупинення ведення всіх підземних гірничих робіт у гірничих виробках, які знаходяться за межами ділянки надр, яка надана у користування ДП «ВК «Краснолиманська» згідно спеціального дозволу на користування надрами №4403 від 28.09.2007 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав викладених у запереченнях на позов. Просив відмовити в позовних вимогах в повному обсязі.

З урахуванням специфіки справи та необхідності витребування доказів по справі судом відкрито проводження, щодо розгляду справи у відкритому судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Позивач - Державна служби України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Відповідач - Державне підприємство «Вугільна компанія «Краснолиманська» зареєстрований у якості юридичної особи за номером .

Третя особа ТОВ «Краснолиманське» є особою, яка має спеціальний дозвіл на користування надрами та Акт про надання гірничого відводу щодо розробки родовища камяного вугілля вентиляційні стволи і т.д. спільно експлуатуються з відповідачем та розташовані суміжно.

Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Державна служба України з питань праці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Виходячи з вказаного Положення, Держана служба України з питань праці, її територіальні органи є суб'єктами владних повноважень, які наділені функціями державного нагляду та контролю та є самостійними юридичними особами з окремим визначенням кола повноважень стосовно кожного з них, відповідно до затверджених Положень.

Основними завданнями Держпраці України є, зокрема, реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб; здійснення комплексного управління охороною праці та промисловою безпекою на державному рівні.

Як вбачається із позовної заяви Наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 року за №8 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, згідно з яким Головне управління Держпраці у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується, повноваження якого поширюються на територію Донецької області.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» (далі - Постанова №442) утворено Державну службу з питань праці (далі Держпраці), шляхом злиття Державної інспекції з питань праці та Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100 «Про утворення територіальних органів Державної служби з питань праці та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» утворено Головне управління Держпраці у Донецькій області, реорганізувавши шляхом злиття Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області та Територіальної державної інспекції з питань праці у Донецькій області.

Відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 30.09.2015 №1021-р «Питання державної служби праці» функції і повноваження Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, що припиняється, покладені на Державну службу з питань праці.

Згідно вимог статті 38 ОСОБА_1 України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до ст. 1 ОСОБА_1 України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища; засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно підпункту 15 пункту 4 Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, Головне управління Держпраці у Донецькій області відповідно до покладених на нього завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань: забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального та колективного захисту; монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами, проведення робіт з утилізації звичайних видів боєприпасів, ракетного палива та вибухових матеріалів військового призначення; виробництва, зберігання, використання отруйних речовин у виробничих процесах, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів; організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Як вбачається з матеріалів справи посадовими особами Головним Управлінням Держпраці в Донецькій області на підставі наказу від 01 червня 2017 року №987 «Про проведення позапланової перевірки Державного підприємства «ВК «Краснолиманська» та направлення на проведення перевірки №06.4/600 від 01 червня 2017 року проведено перевірку відповідача на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, попередження аварійно небезпечних ситуацій та нещасних випадків, щодо дотримання вимог НПАОП 10.0-1-01-10 «Правил безпеки у вугільних шахтах» в частині перевірки виконання умов узгодження гірничих робіт на 2017 рік згідно «Протоколу розгляду Головним управлінням Держпраці у Донецькій області планів розвитку гірничих робіт по вугледобувним підприємствам на 2017 рік від 16-28 листопада 2016 року» на підставі листа ДП «ВК «Краснолиманська» від 29.05.2017 року №01/11-200-ОТ за наслідками чого складено акт від 06 червня 2017 року №06.5-4/84.

Під час перевірки відповідача виявлено 14 порушень нормативно-правових актів з охорони праці (охорони надр) з яких зокрема №14 створює загрозу життю та здоровю людей, а саме: ДП «ВК «Краснолиманська» веде гірничі роботи з видобутку вугілля та проведення гірничих виробок за межами ділянки надр, яка надана у користування ДП «ВК «Краснолиманська» згідно спеціального дозволу на користування надрами №44403 від 28.09.2007 року, що є порушенням ст. 24 Гірничого закону України, п.2 гл.1 р. IV, п.12 гл.1 р. ІV НПАОП 10.0-1.01-10 «Правил безпеки в вугільних шахтах».

Виявлені порушення стали підставою для звернення до суду з вказаним адміністративним позовом.

Суд вважає, що позивачу повинно бути відмовлено у задоволенні позову з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі в тексті Постанови КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 1 статті 3 КАС України визначені поняття: п. 6) адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; п.7) суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень; п.8) позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Частиною 3 ст.6 КАС України визначено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що суб'єкти владних повноважень з метою реалізації своїх управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень мають право звернутись до суду тільки у випадках передбачених Конституцією та законами України.

Таке право повинно бути закріплене в акті вищої юридичної сили.

Статтею 48 КАС України визначена адміністративна процесуальна правосуб'єктність, яка включає в себе наступні елементи: здатність мати процесуальні права та обов'язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність), яка визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами) (ч.1); здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов'язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), яка належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їхнім посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам) (ч.3).

З огляду на приписи ч. 1 ст. 48 КАС України як і позивач (Держпраці України ), так і особа в інтересах якої заявлений позов (Головне управління Держпраці у Донецькій області - особа, яка здійснила контрольний захід) наділені адміністративною процесуальною правоздатністю.

В силу частини 3 ст. 48 КАС України вищезазначені особи наділені в силу закону адміністративною процесуальною дієздатністю, тобто вищезазначені особи мають право особисто реалізовувати адміністративні процесуальні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За приписами п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року №8 «Про незалежність судової влади» суди повинні дотримуватися встановлених процесуальними законами правил підсудності та підвідомчості спорів, враховувати, що тільки права, свободи та законні інтереси учасників правовідносин, які виникають із визначених законом підстав та інших юридичних фактів, підлягають судовому захисту в передбачений законом та/або договором спосіб.

Не допускається постановлення рішень, що передбачають: неправомірне обмеження прав, свобод та законних інтересів інших осіб, у тому числі обмеження публічної компетенції державних органів, їх посадових чи службових осіб; задоволення вимог осіб, які не є суб'єктами відповідних правовідносин.

Не допускається також постановлення рішень, які спрямовані на завдання шкоди іншим особам, довкіллю, культурній спадщині; надають можливості для зловживання правом; порушують моральні засади суспільства; зобов'язують до вчинення дій, які не є обов'язковими за законом.

Отже, суд зауважує, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану субєктивних прав та обовязків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обовязку, саме для тієї особи, що має статус позивача у справі.

Так, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) встановлює Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.7 ст.7 цього закону на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Визначення поняття органів державного нагляду (контролю) міститься у ст. 1 ОСОБА_1 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зокрема, у ній зазначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Слід зауважити, що центральні органи виконавчої влади у даному визначенні перелічені окремо від їх територіальних органів. Тобто, центральні органи, як і територіальні органи є органами державного нагляду (контролю), але не вважаються одним (єдиним) органом. Зазначені особи є юридичними особами, тобто мають право бути позивачем (у випадках встановлених законом) і відповідачем у судах України.

Так, Наказом Державної служби України з питань праці від 04.02.2016 року за №8 затверджено Положення про Головне управління Держпраці у Донецькій області, згідно з яким Головне управління Держпраці у Донецькій області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується, повноваження якого поширюються на територію Донецької області.

ОСОБА_1 України «Про охорону праці» визначені повноваження міністерств та інших центральних органів виконавчої влади в галузі охорони праці, а саме, проводити єдину науково-технічну політику в галузі охорони праці; розробляти і реалізовувати галузеві програми поліпшення стану безпеки, гігієни праці та виробничого середовища за участю профспілок; здійснювати методичне керівництво діяльністю підприємств галузі з охорони праці; укладати з відповідними галузевими профспілками угоди з питань поліпшення умов і безпеки праці; брати участь в опрацюванні та перегляді нормативно-правових актів з охорони праці; організовувати навчання і перевірку знань з питань охорони праці; створювати у разі потреби аварійно-рятувальні служби, здійснюють керівництво їх діяльністю, забезпечують виконання інших вимог законодавства, що регулює відносини у сфері рятувальної справи; здійснювати відомчий контроль за станом охорони праці на підприємствах галузі.

Для координації, вдосконалення роботи з охорони праці і контролю за цією роботою міністерства та інші центральні органи виконавчої влади створюють у межах граничної чисельності структурні підрозділи з охорони праці або покладають реалізацію повноважень з охорони праці на один з існуючих структурних підрозділів чи окремих посадових осіб відповідних органів.

ОСОБА_1 України «Про охорону праці» кореспондуються з приписами Положення про Держану службу України з питань праці стосовно того, що центральний орган здійснює комплексне управління охороною праці на державному рівні.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Державна служба України з питань праці довіреністю уповноважила начальника територіального підрозділу з метою виконання покладених на Головне управління Держпраці у Донецькій області функціональних обовязків в частині звернення до суду з позовами про застосування заходів реагування, представляти інтереси Державної служби України з питань праці у судах загальної юрисдикції всіх рівнів та в органах, які здійснюють примусове виконання рішень, з урахуванням наявності самостійної функцій (права) у Головного управління Держпраці у Донецькій області для звернення до суду з зазначеним позовом, що закріплені ОСОБА_1 та Положенням про Головне управління Держпраці у Донецькій області.

Суд звертає увагу сторін на ту обставину, що діюче законодавство України не наділяє юридичних осіб публічного права правом звернення до суду однієї юридичної особи в інтересах іншої юридичної особи з метою реалізації владних управлінських повноважень, оскільки при цьому порушується принцип адміністративної процесуальної дієздатності, у праві (обовязку) особи особисто реалізовувати свої права та обовязки.

Отже, суд вважає за необхідне зазначити, що функції, права та обовязки субєкта владних повноважень закріплюються законами України та іншими нормативно-правовими актами, а передання повноважень одного державного органу іншому згідно довіреностей, діючим законодавством не передбачено, оскільки вони є окремими юридичними особами.

Що стосується Державної служби України з питань праці, таке відповідає пунктам 1, 7, 14 Положення про цю службу, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 та пунктам 1, 15 Положення про головне управління Держпраці в Донецькій області, яке затверджене наказом Державної служби України з питань праці №8 від 04.02.2016. Останнє підпорядковується Держпраці України, однак є окремою юридичною особою публічного права з визначеними у Положенні функціями, структурою, правами та обовязками, тобто має усі ознаки субєкта владних повноважень.

Із частин 1-3 ст.7 ОСОБА_1 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» слідує, що орган державного нагляду (контролю), який здійснює захід, зазначається у наказі про проведення такого заходу, посвідченні (направленні) на перевірку.

Як вбачається з направлення на проведення перевірки від 01.06.2017 року за №06.4/600 та наказу №987 від 01.06.2017 року про проведення перевірки, органом державного контролю, який здійснює перевірку відповідача, є головне управління Держпраці у Донецькій області. Саме цим органом державного нагляду (контролю) складався акт перевірки, який у свою чергу відповідно до ч.7 ст.7 ОСОБА_1 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» є підставою для звернення до суду у даній справі.

Згідно з абз.6 ч.1 ст.8 ОСОБА_1 орган державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, під час здійснення державного нагляду (контролю) має право застосовувати санкції до субєктів господарювання, їх посадових осіб та вживати інших заходів у межах та порядку, визначених законом.

Так, до таких заходів належить звернення до суду з позовом про зупинення виготовлення продукції, проведення робіт, надання послуг. Адже таке звернення передбачене статтею 7 ОСОБА_1 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка серед інших містить положення про винесення розпоряджень, приписів та інших форм реалізації результатів перевірки.

З наведеного слідує, що звертатися до суду повинний саме той орган, що здійснює конкретний захід державного нагляду (контролю), яким у даному випадку є Головне управління Держпраці у Донецькій області.

З аналізу наведених норм слідує, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, зокрема встановити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права або неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Отже, звернення позивача з позовом у даній справі не відповідає приписам ч.7 ст.7, ч.1 ст.8 ОСОБА_1 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки суд не вбачає порушеного права, що потребує судового втручання, саме для позивача - Держпраці України.

Водночас, відносини підпорядкування між позивачем та головним управлінням Держпраці у Донецькій області не впливають на наведений висновок, оскільки як вже зазначалося, вони є окремими органами державного нагляду (контролю). При цьому, сторонами не оспорюються повноваження Держпраці України безпосередньо здійснювати заходи державного нагляду (контролю).

Тому суд не приймає до уваги пояснення позивача, щодо права на звернення до суду.

Окрім іншого, слід зазначити, що згідно з ч.5 ст.4 ОСОБА_1 «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг субєктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Як вже зазначалось, ч. 7 ст.7 ОСОБА_1 визначено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

З наведених норм прямо слідує, що зупиненню підлягають виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт або надання послуг. Цей перелік є вичерпним.

Також, суд звертає увагу на приписи ч. 4 ст. 4 ОСОБА_1 України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до яких виключно законами встановлюється вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 3 Господарського кодексу України визначено, що під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

З цього слідує, що виконання робіт, так само як і надання послуг чи виготовлення продукції, належить до поняття господарська діяльність.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування заявлених вимог у частині підстав для зупинення виконання робіт позивач посилається на ст. 4 ОСОБА_1 України «Про охорону праці» та на Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, що затверджено наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11.08.2011року за N826, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2011 р. за N 1531/20269 (надалі Положення).

Зокрема, позивач посилається на п. 2.26 Положення, згідно з яким право заборони виконання робіт, виробництва виникає у разі виявлення під час перевірки порушень вимог законодавства з охорони праці та промислової безпеки, що створюють загрозу життю працівників, тощо.

Проте, вказана норма Положення не може бути підставою для задоволення позову та зупинення виконання робіт відповідачем, оскільки воно не належить до законів України, що прямо суперечить приписам ст. 4 ОСОБА_1 України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та ним не визначаються підстави для зупинення виконання робіт саме у судовому порядку.

Крім того, суд звертає увагу сторін на ту обставину, що Положення скасовано як таке, що не відповідає ОСОБА_1 України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року N 169-р.

Тому посилання на зазначене скасоване Положення у позові є незаконним.

Відповідно до положень ст.ст. 4, 5, 7 ОСОБА_1 України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності » встановлений судовий порядок зупинення господарської діяльності.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач як на підставу для зупинення ведення робіт всіх підземних гірничих робіт у гірничих виробках, посилається на існування загрози життю та/або здоровю людей при проведені гірничих робіт з видобутку вугілля та проведення гірничих виробок за межами ділянки надр, яка надана у користування ДП «ВК «Краснолиманська» згідно спеціального дозволу на користування надрами №44403 від 28.09.2007 року.

Між тим, в матеріалах справи наявна копія договору підряду №01/10-3 укладеного 01 жовтня 2014 року між ТОВ «Краснолиманське» та ДП «ВК «Краснолиманська» у відповідності до умов якого ДП «ВК «Краснолиманська» як підрядник зобов'язалося виконувати роботи з видобутку вугілля, проведенню гірничих виробок, монтаж-демонтаж обладнання у гірничих виробках, ремонт та перекріплення гірничих виробок в межах ділянки надр, наданих у користування Замовнику ТОВ «Краснолиманське».

Відповідач в своїх запереченнях на позов зазначив, що надання документації, що дає право на проведення гірничих робіт, передбаченої нормами ст.24 Гірничого закону України № 1127-ХІУ від 06,10.1999 р., за умовами вищезазначеного договору підряду було покладено на ТОВ «Краснолиманське».

Вказав, що 10 липня 2015 року Краматорським міським судом Донецької області по справі №234/8846/14-к було винесено ухвалу про тимчасовий доступ до речей і документів, згідно якої ДП «ВК «Краснолиманська» було зобов'язане надати особам, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні можливість ознайомитися та вилучити (здійснити виїмку) наступних документів: оригінал договору підряду №01/10-3 від 01.10.2014 р. укладений між ТОВ «Краснолиманське» та ДП «ВК «Краснолиманська»; оригінали всіх документів ДП «ВК «Краснолиманська», в яких відображено вид, осяг та характер робіт відносно договору підряду №01/10-3 від 01.10.2014 р.; оригінали всіх кошторисних робіт відносно виконання договору підряду №01/10-3 від 01.10.2014 р.; оригінали всіх актів приймання-здачі виконаних робіт відносно виконання договору підряду

№01/10-3 від 01.10.2014 р.

Зазначив, що згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.07.2015 р, було вилучено оригінал договору підряду №01/10-3 від 01.10.2014 р. Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 24.07.2015 р. було вилучено оригінали актів приймання-передачі виконаних робіт до договору підряду №01/10-3 від 01 .10.2014 р. Отже, у звязку з тим, що слідство по дані справі триває, надати суду для огляду у судовому засіданні оригінал договору підряду №01/10-3 від 01.10.2014 р. неможливо у зв'язку з його вилученням.

Крім того, відповідач зауважив, що підрядні роботи за договором №01/10-3 від 01.10.2014 р. ДП «ВК «Краснолиманська» не ведуться з жовтня 2015 року.

Сторонами та третьою особою не заперечується факт існування такої кримінальної справи, яка ще не завершена. Відповідно до ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, в тому числі: що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Тому судом не приймаються до уваги копії документів, що мають відношення до кримінальної справи.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про повну відмову позивачу у задоволені позову з огляду на те, що чинне законодавство України не наділяє юридичних осіб публічного права правом звернення до суду однієї юридичної особи в інтересах іншої юридичної особи з метою реалізації владних управлінських повноважень, позовні вимоги обґрунтовані нормативно - правовим актом, який скасований, як такий, що суперечить вимогам ОСОБА_1 України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Частиною 1 статі 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 72 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Державної Служби України з питань праці не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 94 КАС України у справах, в яких позивачем є суб'єкт владних повноважень, а відповідачем - фізична чи юридична особа, судові витрати, здійснені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись Конституцією України, ст. ст. 2-15, 17-18, 33-35, 45-46, 47-51, 56-59, 69-71, 79, 86, 87, 94, 99, 104-107, 110-111, 121, 122-143, 151-154, 158, 160, 162, 163, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної служби України з питань праці м. Київ до Державного підприємства «Вугільна компанія «Краснолиманська», за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду у вигляді негайного зупинення ведення всіх підземно- гірничих робіт у гірничих виробітках, які знаходяться за межами ділянки надр, яка надана у користування ДП «ВК» «Краснолиманська» згідно спеціального дозволу на користування надрами № 4403 від 28.09.2007 року - відмовити.

Повний текст постанови складено та підписано 25 вересня 2017 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Кониченко О.М.