Справа № 821/140/17
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р. Справа № 821/140/17

Категорія: 8.3.3 Головуючий в 1 інстанції: Бездрабко О.І.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Лук'янчук О.В.

суддів - Косцової І. П.

- Кравченка К.В.,

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну за апеляційною скаргою Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.06.2011 р. № 000731702, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на додану вартість на 319525,50 грн., з яких за основним платежем на 213017 грн., за штрафними санкціями на 106508,50 грн., № 000741702, яким позивачу збільшено суму грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на 239641,81 грн., з яких за основним платежем на 159763,21 грн., за штрафними санкціями на 79881,60 грн.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 03.06.2011 р. №№ , .

В апеляційній скарзі апелянтом ставиться питання про скасування судового рішення в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки судом першої інстанції не було досліджено обставини справи, що мають значення для справи, наслідком чого стало постановлення необґрунтованого та неправомірного рішення суду.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 12.05.2011 р. по 18.05.2011 р. головним державним податковим ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб ДПІ у м.Херсоні ОСОБА_4 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_3 з питання дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій з ТОВ "Інтернет технології" за листопад, грудень 2008 року та січень 2009 року, за результатами якої складено акт від 20.05.2011 р. № 1659/17-2/НОМЕР_3.

У висновках акту перевірки вказано, що встановлено порушення:

- ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 р. № 13-92 "Про прибутковий податок з громадян", пп.5.3.9 п.5.3 ст.5 Закону України від 28.12.1994 р. № 334/94-ВР "Про оподаткування прибутку підприємств", внаслідок чого у декларації про доходи від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_3 встановлено завищення валових витрат, а саме до складу валових витрат включені витрати, які не відповідають фактичній сумі отриманого у цьому періоді валового доходу в будь-якій формі те не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами за 2008, 2009 роки на загальну суму 1065088,06 грн. Відповідно до пп.4.2.2 (б) п.4.2 ст.4 Закону України від 21.12.2000 р. № 2181-ІІІ "Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетом та державними цільовими фондами", ст.13 ДКМУ № 13-92 за результатами перевірки донараховано податок з доходів фізичних осіб в сумі 159763,21 грн.;

- ч.1 ст.203, ч.1, 2 ст.215, ст.ст.216, 228, 626, 629, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст.203 Цивільного кодексу України) по здійснених ФОП ОСОБА_3 з постачальником ТОВ "Інтернет-Технології" (сума ПДВ по взаємовідносинах становить 213017 грн., в тому числі: у листопаді 2008 року - 56204 грн., у грудні 2008 року - 132334 грн., у січні 2009 року - 24479 грн.). На порушення пп.7.4.1, пп.7.4.5 п.7.4, пп.7.5.1 п.7.5 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" від 03.04.1997 р. № 168/97-BP встановлено завищення податкового кредиту в сумі 213017 грн., в тому числі: у листопаді 2008 р. на суму 56204 грн.; у грудні 2008 р. у сумі 132334 грн.; у січні 2009 р. у сумі 24479 грн.

На підставі акту перевірки ДПІ у м.Херсоні прийнято податкові повідомлення-рішення від 03.06.2011 р. № 000731702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку на додану вартість на 319525,50 грн., з яких за основним платежем на 213017 грн., за штрафними санкціями на 106 508,50 грн., № 000741702, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання по податку з доходів фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності на 239644,81 грн., з яких за основним платежем на 159763,21 грн., за штрафними санкціями на 79 881,60 грн.

Дані податкові повідомлення-рішення було оскаржено позивачем в адміністративному порядку до ДПА у Херсонській області, яка рішенням від 10.08.2011 р. № 3977/10/25-014 залишила без змін податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Херсоні від 03.06.2011 р. № , скасувала податкове повідомлення-рішення ДПІ у м.Херсоні від 03.06.2011 № в частині застосованих штрафних санкцій у сумі 79881,60 грн., в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

З акту перевірки та пояснень представника відповідача слідує, що підставою для висновків про неправомірне формування ФОП ОСОБА_3 валових витрат та податкового кредиту стали наступні обставини:

- відсутність у позивача первинних документів по відносинах з ТОВ "Інтернет-Технології" (податкових, видаткових накладних, документів, що підтверджують прийняття, оприбуткування та відвантаження ТМЦ (акти приймання продукції, товарно-транспортні накладні з відмітками про передачу та отримання ТМЦ), довіреності, сертифікати якості, інші документи, що засвідчують транспортування, зберігання товарів), що є свідченням того, що операції із придбанням та реалізації мали нетоварний характер, товар не перевозився і не зберігався, договори на поставку сільгосппродукції реально виконані не були та мали наміру на породження цивільно-правових наслідків. У зв'язку з відсутністю доказів фактичного отримання продукції від ТОВ "Інтернет-Технології" неможливо встановити зв'язок даних витрат з веденням господарської діяльності підприємства, як цього вимагають Закон № 334 та Закон № 168;

- отримання від Краснодонської об'єднаної ДПІ акту документальної невиїзної перевірки ТОВ "Інтернет-Технології" від 02.11.2010 р. № 1727/23-32550898 з питань встановлення розбіжностей за результатами автоматизованого співставлення податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за період з 01.10.2008 р. по 30.06.2009 р., яким встановлено порушення ч.1 ст.203, ст.ст.215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦК України) по правочинах, здійснених ТОВ "Інтернет-Технології" з постачальниками: ТОВ "Дігітал Сервіс", ТОВ "Вітар", ПП "Рубікон Плюс-НК", ТОВ "СТС "Агро", та покупцями: у тому числі ОСОБА_3 (сума ПДВ по взаємовідносинах становить 188538,20 грн.);

- порушення стосовно директора "Інтернет-Технології" ОСОБА_5 кримінальної справи по фіктивному підприємництву.

На підставі цього податковий орган вказує на те, що у листопаді, грудні 2008 року, січні 2009 року ФОП ОСОБА_3 документував придбання товарів від ТОВ "Інтернет-Технології", яке не документувало своїх податкових зобов'язань та по яким встановлено відсутність фінансово-господарської діяльності та порушення ч.1 ст.203, ст.ст.215, 228, 662, 655, 656 ЦК України в частині недодержання в момент вчинення правочинів, які не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними (п.5 ст.203 ЦК України). Тому договори поставки, укладені між ФОП ОСОБА_3 та ТОВ "Інтернет-Технології" в силу п.п.1, 2 ст.215, п.п.1, 5 ст.203 ЦК України є нікчемними і згідно ст.216 ЦК України не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та достатніми доказами фактів безпідставного чи неправомірного формування позивачем валових витрат та податкового кредиту по відносинах з ТОВ "Інтернет-Технології", а тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.06.2011 р. №№ , є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Особливості оподаткування доходів від зайняття підприємницькою діяльністю на час виникнення спірних відносин регулювалися розділом IV Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян».

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.13 Декрету Кабінету Міністрів України «Про прибутковий податок з громадян» згідно з цим розділом Декрету оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету. Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву. До складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які включаються до складу валових витрат виробництва (обігу) або підлягають амортизації згідно з Законом України «Про оподаткування прибутку підприємств».

У відповідності до п.5.1 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) валові витрати виробництва та обігу (далі - валові витрати) - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних як компенсація вартості товарів (робіт, послуг), які придбаваються (виготовляються) таким платником податку для їх подальшого використання у власній господарській діяльності.

Згідно пп.5.2.1 п.5.2 ст.5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених (нарахованих) протягом звітного періоду у зв'язку з підготовкою, організацією, веденням виробництва, продажем продукції (робіт, послуг) і охороною праці, у тому числі витрати з придбання електричної енергії (включаючи реактивну), з урахуванням обмежень, установлених пунктами 5.3 - 5.7 цієї статті.

Виходячи з наведених вище правових норм, оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу.

Відповідно до пп.3.1.1 п.3.1 ст.3 Закону України "Про податок на додану вартість" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) об'єктом оподаткування є операції платників податку з поставки товарів та послуг, місце надання яких знаходиться на митній території України, в тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору) для погашення заборгованості заставодавця, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу у користування лізингоотримувачу (орендарю).

За приписами пп.7.4.1 п.7.4 ст.7 Закону України "Про податок на додану вартість" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 81 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Так в акті перевірки зазначено, що однією з підстав для визначення позивачу податкових зобов'язань з податку з доходів фізичних осіб, а також податкових зобов'язань з податку на додану вартість слугували висновки податкового органу про відсутність у позивача відповідних документів, які б підтверджували факт оплати вартості придбаних у ТОВ "Інтернет-Технології" товарів (робіт, послуг).

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що посадовими особами податкового органу у період з 10.12.2009 р. по 23.12.2009 р. було проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_3 за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2009 р., за результатами якої складено акт від 28.12.2009 р. № 4204/17-2/НОМЕР_3.

Планова виїзна перевірка охоплювала і період, який перевірявся податковим органом під час документальної невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового законодавства при проведенні фінансово-господарських операцій з ТОВ "Інтернет-Технології" за листопад, грудень 2008 року та січень 2009 року.

Під час планової виїзної перевірки посадовими особами податкового органу перевірялося правомірність формування ОСОБА_3 валових витрат, валового доходу та чистого оподатковуваного доходу, відображених у деклараціях від 06.02.2009 р. № 8043 за 4 квартал 2008 року та від 03.11.2009 р. № 235225 за 1-3 квартали 2009 року, та розбіжностей не виявлено. Також не встановлено заниження податкових зобов'язань за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2009 р. В той же час було встановлено завищення податкового кредиту на 6841 грн. (за жовтень 2008 року на 2818 грн., за червень 2009 року на 4023 грн.) по відносинах з ТОВ "Таврійський бекон" - 2817,50 грн., ТОВ "Торговий дім Континуум Галичина" Херсонська філія - 4022,70 грн.

При цьому в акті планової виїзної перевірки від 28.12.2009 р. № 4204/17-2/НОМЕР_3 зазначено, що перевірка відображених показників за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2009 р. здійснена на підставі таких документів: податкових накладних та платіжних документів (чеків реєстраторів розрахункових операцій, прибутково-касових ордерів, квитанцій)

Тобто, при проведенні планової виїзної перевірки позивача перевірялися первинні бухгалтерські документи по задекларованих у деклараціях показниках податкової звітності за період з 01.10.2008 р. по 30.09.2009 р.

Після проведення планової перевірки ФОП ОСОБА_3 правомірно було знищено бухгалтерську документацію, про що свідчить акт від 29.03.2010 р.

Також, на вимогу суду першої інстанції про надання інформації чи перевірялися податковим органом господарські операції між позивачем та ТОВ « Інтернет-Технології» результати якої оформлені актом від 28.12.2009 р. № 4204/17-2/НОМЕР_3, та які документи надавалися підприємцем під час даної перевірки, відповідач листом від 29.05.2017 року повідомив про неможливість підтвердити чи спростувати вищезазначену інформацію у зв'язку зі сплином строку зберігання акту.

В матеріалах справи наявна копія акту від 28.12.2009 року № 4204/17-2/НОМЕР_3 з якого вбачається, що за результатами перевірки повноти та правильності декларування валових витрат та доходу, визначення чистого оподатковуваного доходу порушень не встановлено, а при перевірці правильності відображення податкового кредиту, порушення по його декларуванню встановлено лише по відносинах з ТОВ "Таврійський бекон" (сума ПДВ - 2817,50 грн.), ТОВ "Торговий дім Континуум Галичина" Херсонська філія (сума ПДВ - 4022,70 грн.)

При цьому, судом першої інстанції правильно зауважено, що відповідачем у акті документальної невиїзної перевірки від 20.05.2011 р. № 1659/17-2/НОМЕР_3 зроблено висновок про завищення ФОП ОСОБА_3 валових витрат за 2008, 2009 роки на загальну суму 1065088,06 грн.

Між тим, судом першої інстанції правомірно зазначено, що такі висновки податкового органу не узгоджуються з предметом перевірки,оскільки перевіряємий період охоплював періоди, які були предметом перевірки проведеною податковою раніше, тобто листопад, грудень 2008 року, січень 2009 року двічі перевірялися податковою.

Отже, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що такі дії відповідача взагалі не узгоджуються з вимогами податкового законодавства, так як посадові особи податкового органу не вправі актом документальної невиїзної перевірки коригувати акт планової виїзної перевірки та визначати грошові зобов'язання з відповідного податку поза межами періоду, який перевірявся.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що позивачем приймалися міри, щодо відновлення первинних документів, а саме надсилалися листи до ТОВ "Інтернет-Технології", однак відповіді не надходило, так як контрагента визнано банкрутом про що 20.12.2010 року внесено записи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у період з 01.11.2008 р. по 31.01.2009 р. ФОП ОСОБА_3 отримано від ТОВ "Інтернет-Технології" товарно-матеріальні цінності на суму 579731,40 грн., послуг на суму 698374,20 грн.:

Отримані від ТОВ "Інтернет-Технології" товарно-матеріальні цінності та послуги використано ФОП ОСОБА_3 у власній господарській діяльності, про що свідчать довідка про загальну кількість працівників та працівників, які забезпечені спецодягом, копії фотографій цехів, меблів, спецодягу, договорів оренди та технічних планів БТІ власних та орендованих приміщень ФОП ОСОБА_3, в яких систематично відбувалися ремонті роботи, що доводить наявність великих виробничих площ та затрат на їх підтримання в належному санітарному стані.

Вищевказані документи додатково підтверджують, що придбання ТМЦ та будівельних матеріалів узгоджується з основним видом діяльності позивача, а також необхідністю підтримання трьох виробничих майданчиків та власної ферми, наявність яких відображено у акті перевірки, в належному санітарному стані.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність висновків відповідача стосовно безпідставного формування позивачем показників податкової звітності за результатами здійснення господарських операцій з ТОВ "Інтернет-Технології" за листопад, грудень 2008 року, січень 2009 року.

Доводи апелянта про нікчемність вчинених правочинів між позивачем та ТОВ "Інтернет-Технології", колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачем не надано до суду доказів визнання правочинів, укладених між позивачем та ТОВ "Інтернет-Технології", недійсними у судовому порядку, як і не обґрунтовано своєї позиції, в чому саме полягає порушення публічного порядку сторонами у ході укладення та виконання спірних правочинів.

Апелянтом не надано доказів того, що установчі документи, свідоцтво про державну реєстрацію і свідоцтво платника податку на додану вартість ТОВ "Інтернет-Технології" скасовані чи визнані недійсними за рішенням суду на дату вчинення господарських операцій. А відтак, судом не встановлено дефектів у юридичному статусі контрагента позивача, отже, на момент здійснення господарських операцій і видання податкових накладних ТОВ "Інтернет-Технології" було платником податку на додану вартість. Даний факт підтверджено і змістом акту документальної невиїзної перевірки ТОВ "Інтернет-Технології" від 02.11.2010 р. № 1724/23-32550898, згідно якого свідоцтво платника ПДВ анульовано 21.07.2009 р., тобто після здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_2, які мали місце у листопаді, грудні 2008 року, січні 2009 року .

Стосовно посилання апелянта на наявність щодо директора ТОВ "Інтернет-Технології" ОСОБА_5 вироку Свердловського міського суду Луганської області від 04.04.2011 р. по справі № 1-150/11, колегія суддів зазначає наступне.

Ч.4 ст.72 КАС України поширюється лише на особу, щодо якої постановлено відповідний вирок. Тому обов'язковими є лише обставини щодо безпосередньо цієї особи (засудженого (виправданого)), а не щодо інших осіб.

З викладеного слідує, що преюдиційне значення для розгляду даної адміністративної справи має вирок, за яким було б засуджено директора ТОВ "Інтернет-Технології" ОСОБА_5 та яким було б встановлено формування фіктивного податкового кредиту для ФОП ОСОБА_3.

Так, за вироком суду не встановлено формування фіктивного податкового кредиту для ФОП ОСОБА_3 Позивач мав взаємовідносини з ТОВ "Інтернет-Технології" у листопаді, грудні 2008 року, січні 2009 року, в той час як за вироком суду ОСОБА_5 визнано винним у посяганні на ухилення від сплати податків за період щ 01.01.2006 р. по 31.09.2008 р., а також у намаганні подати податкову декларацію з ПДВ за січень 2009 року.

Отже, вирок не є преюдиційним так як це суперечить ч.4 ст.72 КАС України, а сам вирок не є належним доказом у розумінні ч.1 ст.70 КАС України.

Безпідставними також являються посилання апелянта, як на доказ правомірності своїх висновків щодо порушення позивачем податкового законодавства, на акт від 02.11.2010 р. № 1724/23-32550898 "Про результати документальної невиїзної перевірки ТОВ "Інтернет-Технології" з питань встановлення розбіжностей за результатами автоматизованого співставлення розшифровок податкових зобов'язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів за період з 01.10.2008 р. по 30.06.2009 р.", оскільки як вбачається із вступної частини акту дана перевірка проводилася без відома та присутності директора ТОВ "Інтернет-Технології, без дослідження первинних документів, в тому числі і по відносинах ТОВ "Інтернет-Технології" з ФОП ОСОБА_3, а використано лише комп'ютерні автоматизовані інформаційні системи податкового органу.

При цьому, фактично відповідач пов'язує неправомірність формування валових витрат та податкового кредиту позивача з викладеними у акті від 02.11.2010 р. № 1724/23-32550898 висновками стосовно взаємовідносин ТОВ "Інтернет-Технології" з постачальниками - ТОВ "СТС "Агро", ПП "Рубікон плюс-НК". Однак будь-яких обґрунтованих та логічних пояснень з приводу взаємозв'язку господарських операцій, що викликають сумніви контролюючого органу щодо їх реальності із господарськими операціями, які було досліджено по контрагенту позивача щодо тотожності предмету господарських відносин у вказаних підприємств та їх зв'язку із виконанням зобов'язань перед позивачем податковим органом не наведено.

Більш того, у акті документальної невиїзної перевірки ТОВ "Інтернет-Технології" від 02.11.2010 р. № 1724/23-32550898 зазначено у табличному варіанту, що відповідно до даних Системи автоматизованого співставлення податкових зобов'язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПА України за листопад, грудень 2008 року розбіжностей між задекларованими ТОВ "Інтернет-Технології" податковими зобов'язаннями та задекларованим ФОП ОСОБА_3 кредитом (сума ПДВ за листопад 2008 року - 56204,50 грн., за грудень 2008 року - 132333,73 грн.). Розбіжності встановлено лише за січень 2009 року внаслідок недекларування ТОВ "Інтернет-Технології" податкових зобов'язань (сума - 24479,39 грн.).

Судом першої інстанції правомірно зауважено на те, що оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовано дані податкового обліку. Діюче податкове законодавство України не містить норм, які б ставили в залежність право платника податку на формування валових витрат та податкового кредиту від можливих порушень податкової дисципліни з боку контрагентів його постачальника у ланцюгах постачання, або зобов'язували б платника податків контролювати дотримання всіма контрагентами у всіх ланцюгах постачання норм законодавства. Статтею 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а тому ФОП ОСОБА_3 не може нести відповідальність за можливі порушення податкового законодавства іншими особами по ланцюгу постачання. Податковий кодекс України встановлює вимоги лише щодо документального підтвердження задекларованих господарських операцій. Якщо контрагент не виконав свого зобов'язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

При цьому, отримання контролюючим органом податкової інформації, в якій викладені висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення в звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись, не звільняє такий контролюючий орган від виконання обов'язку по самостійному встановленню та доведенню факту вчинення платником податків порушення закону, позаяк ані акт перевірки, ані податкова інформація не має преюдиціального значення та не є документами, що достовірно та безсумнівно підтверджують обставини фактичної дійсності.

Даний висновок узгоджується з вимогами, які були в подальшому викладені в п.86.7 ст.86 ПК України, відповідно до якого контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Проте, відповідачем не надано жодного доказу того, що на підставі акту документальної невиїзної перевірки від 02.11.2010 р. № 1724/23-32550898 ТОВ "Інтернет-Технології" було направлено податкові повідомлення-рішення з нарахуванням грошових зобов'язань за порушення вимог податкового законодавства.

Таким чином, твердження апелянта з посиланням на акт документальної невиїзної перевірки ТОВ "Інтернет-Технології" від 02.11.2010 р. № 1724/23-32550898 про те, що діяльність контрагента позивача - ТОВ "Інтернет-Технології" була спрямована на здійснення операцій, пов'язаних з наданням позивачу податкової вигоди у вигляді безпідставного формування валових витрат та податкового кредиту, являються безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях. Факт наявності у сторін правочину протиправного умислу при його укладенні відповідачем не доведено.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність правових підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову окружного суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області - залишити без задоволення, а постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 29 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лук'янчук

Суддя: І. П. Косцова

Суддя: К.В. Кравченко