Справа № 185/3103/17(2-а/185/255/17)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 вересня 2017 року справа № 185/3103/17(2-а/185/255/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Чабаненко С.В. Прокопчук Т.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року у справі № 185/3103/17(2-а/185/255/17) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління соціального захисту населення Павлоградської міської ради, про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо припинення виплати йому пенсії за віком на пільгових умовах список №1 та зобовязати відновити виплату пенсії з моменту припинення її виплати, тобто з 01 листопада 2016 року.

Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись із постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з 01.11.2016 року виплата пенсії позивачу була припинена автоматично за результатом обміну інформації щодо переміщених осіб з органами соціального захисту населення на підставі скасування довідки № від 21.12.2015 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції згідно п.3 та абз.8 ч.1 ст.12 Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб". Скасування довідки позивачем не оскаржено, а отже на підставі п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" відповідачем правомірно припинено соціальні виплати. Станом на 12 травня 2017 року позивач до відповідача з відповідною заявою про поновлення йому виплати пенсії не звертався.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження на підставі частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами позивач з грудня 2015 року перебував на обліку Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області.

Зі змісту листа Управління праці та соціального захисту населення Павлоградської міської ради від 19.10.2016 року №2917/08 вбачається, що позивачу було повідомлено про скасування його довідки № від 21.12.2015 року на підставі п.3 та абзацу 8 ч.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Зазначено, що згідно інформації Держприкордонслужби України ОСОБА_1 з 01.01.2016 року до 22.03.2016 року (80дн.), з 26.03.2016 року до 19.06.2016 року (84дн.) та з 25.06.2016 року виїхав до тимчасово окупованої території України. Одночасно повідомлено, що відповідно до пп.4 п.12 та п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365, соціальні виплати йому будуть припинені та повторне призначення їх можливе лише через шість місяців після такого припинення. Відповідно з 01.11.2016 року ОСОБА_1 припинено виплату пенсії.

Не погодившись з даними діями позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що припинення виплати позивачу пенсії у звязку з відсутністю довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення суперечить принципам, які закріплені в Конституції України та підставам, наведеним в Законі України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з наявних у справі письмових доказів, позивач є пенсіонером (пенсійне посвідчення №), який з 18.10.2015 року перебував на обліку Павлоградського обєднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області як внутрішньо переміщена особа, та з отримував пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Управлінням соціального захисту Павлоградської міської ради була скасована довідка № від 21.12.2015 року внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1, згідно пункту 3 та абзацу 8 частини 1 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на підставі інформації, яку надала Держприкордонслужба України, згідно якої ОСОБА_1 з 01.01.2016 року до 22.03.2016 року (80дн.), з 26.03.2016 року до 19.06.2016 року (84дн.) та з 25.06.2016 року виїхав на тимчасово окуповану територію України, про що ОСОБА_1 було повідомлено листом від 19.10.2016 року за №2917/08, одержання якого останнім не заперечується.

Апелянт стверджує, що станом на 12 травня 2017 року позивач до Павлоградського обєднанного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області із заявою про поновлення йому виплати пенсії за віком на пільгових умовах список №1 не звертався. Дані обставини також не спростовуються позивачем. Проте, згідно витягу з протоколу №8 від 07.10.2016 року на засіданні комісії по розгляду питань щодо відновлення (відмови у відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам вирішила поновити пенсійні виплати ОСОБА_1 через пів року після прийняття рішення комісії, відповідно до п.18 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії припиняється за рішенням пенсійного органу або за рішенням суду в інших випадках, передбачених законом.

Згідно статей 1, 4, 7, 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст.12 цього Закону. Для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, зокрема, повернулася до покинутого місця постійного проживання. Рішення про скасування дії довідки приймається керівником структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання особи та надається внутрішньо переміщеній особі протягом трьох днів з дня прийняття такого рішення. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом 2 пунктом 3 частиною 2 статті 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до пункту 3 частини 1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Отже, стаття 12 зазначеного Закону містить вичерпний перелік підстав для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, так, відповідно до пункту 3, абзацу восьмого частини 1 статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа, повернулася до покинутого місця постійного проживання. У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом другим п.3 ч.2 ст.9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до п.3 ч.1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа зобов'язана: повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання. У разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобов'язана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня від'їзду.

Довідка позивача була скасована на підставі інформації, яку надала Держприкордонслужба України, згідно якої ОСОБА_1 з 01.01.2016 року до 22.03.2016 року (80дн.), з 26.03.2016 року до 19.06.2016 року (84дн.) та з 25.06.2016 року виїхав до тимчасово окупованої території України.

Згідно пункту 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365, за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських обєднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки.

У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією.

В силу пункту 12 зазначеного Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування соціальні виплати припиняються у разі: 1) наявності підстав, передбачених законодавством щодо умов призначення відповідного виду соціальної виплати; 2) встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сімї; 3) отримання рекомендацій Мінфіну щодо фактів, виявлених під час здійснення верифікації соціальних виплат; 4) скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених статтею 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»; 5) отримання інформації від Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Мінфіну, Національної поліції, ДМС, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування.

Повторне призначення соціальних виплат внутрішньо переміщеній особі у разі їх припинення відповідно до пп.4 п.12 цього Порядку можливе лише через шість місяців після такого припинення і виконання всіх процедур, необхідних для їх призначення, передбачених законодавством. (п.18 Порядку).

Згідно пункту 19 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування спори, що виникають внаслідок розгляду питань щодо поновлення або припинення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам вирішуються у судовому порядку.

Встановлено, що матеріали справи не містять, а в ході розгляду справи не заперечується сторонами, що скасування довідки № від 21.12.2015 року ОСОБА_1 у встановленому порядку не оскаржувалось.

Крім того, на підставі викладених норм Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та Порядку №365, колегія суддів доходить висновку, що своє право на пенсійне забезпечення внутрішньо переміщена особа може реалізувати шляхом одержання у встановленому порядку довідки про взяття її на облік внутрішньо переміщеної особи. Викладеними нормами передбачено, як процедуру одержання довідки, так і підстави для її скасування.

Отже, відповідачем не було порушено пункту 5 частини 1 статті 49 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", оскільки припиняючи виплату пенсії позивачу строком на шість місяців, він керувався положеннями Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" та постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам".

З вищевикладеного випливає, що виплата пенсії позивачу відповідачем була припинена з 01.11.2016 року та може бути поновлена її виплата не раніше 01.05.2017 року, а тому відсутні й підстави для її компенсації.

Зі змісту статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим - ухвалене судом на підставі повного та всебічного з'ясування обставин в адміністративній справі, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, які призвели до ухвалення помилкового рішення, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржена постанова - скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Павлоградського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Постанову Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 липня 2017 року у справі № 185/3103/17(2-а/185/255/17) - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її складання у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук