Справа № 820/2094/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 р. Справа № 820/2094/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.

Суддів: Макаренко Я.М. , Шевцової Н.В.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2017р. по справі № 820/2094/17

за позовом ОСОБА_1

до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просила суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №1126/13-03-03 від 23.12.2016 р.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2017р. по справі № 820/2094/17 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №1126/13-03-03 від 23.12.2016 р.

Відповідач, Центральна об'єднана державна податкова інспекція м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області, не погодився з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з постановою суду обґрунтовує тим, що при прийнятті постанови судом першої інстанції не дотримано вимоги ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України щодо законності та обґрунтованості судового рішення, вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення прийнято на законних підставах та відповідає чинному законодавству. Просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2017р. по справі № 820/2094/17, прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Фіксування судового засідання по справі за допомогою звукозаписувального пристрою згідно ст. 41 КАС України не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки LAND ROVER. модель DISCOVERY SPORT 2.2 Diesel, об'єм двигуна 2179 куб. см., рік випуску 2016 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12).

23.12.2016 року Центральною об'єднаною державною податковою інспекцією м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 1126/13-03-03, яким відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, визначено позивачу суму податкового зобов'язання за платежем транспортний податок в розмірі 8333,32 грн.

07.02.2017 р., не погоджуючись із вказаним рішенням контролюючого органу, позивач звернулась до Головного управління ДФС у Харківській області із скаргою.

Рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 04.04.2017 р. №1475/А/20-40-10-01-14 скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №1126/13-03-03 від 23.12.2016 р. без змін.

13.04.2017 року ОСОБА_1 звернулась до Державної фіскальної служби України із відповідною скаргою на податкове повідомлення-рішення №1126/13-03-03 від 23.12.2016 р., проте, рішенням Державної фіскальної служби України від 26.04.2017 р. №5798/А/99-99-11-02-01-14 скаргу залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення №1126/13-03-03 від 23.12.2016 р. без змін.

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням №1126/13-03-03 від 23.12.2016 р., позивач звернулась з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності визначених законом підстав для розрахунку суми податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, разом з тим зазначає, що позов підлягає задоволенню з інших підстав та мотивів.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (ст. 1 Податкового кодексу України).

Згідно з п. 8.3. ст.8 Податкового кодексу України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пп. 10.1.1 п. 10.1 ст. 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно.

Згідно приписів пп. 265.1.2. п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України податок на майно складається, зокрема, з транспортного податку.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп.12.3.1 п. 12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

За змістом пп.12.1.2., 12.1.4 ст.12 Податкового кодексу України перелік місцевих податків та зборів, установлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, а також елементи податків, порядок застосування податкових пільг щодо місцевих податків та зборів визначається на території України Верховною Радою України.

Відповідно до п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині транспортного податку, є безумовним обов'язком місцевої ради, виконання якого реалізується шляхом прийняття відповідного рішення.

Виходячи з викладеного, справляння транспортного податку, який належить до місцевих податків, відбувається шляхом визначення такого податку та його обов'язкових елементів (об'єкт, база, ставка тощо) Верховною Радою України та обов'язкового встановлення такого податку на території відповідної територіальної громади шляхом прийняття рішення місцевими радами в межах граничних розмірів ставок, визначених Податковим кодексом України.

Крім того, підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, вказаними положеннями передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати у відповідний строк рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування такого рішення.

Однак період опублікування рішення ради (період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (період, який є наступним за плановим) не можуть співпадати в часі та мають самостійне правове значення і наслідки.

Виходячи з аналізу викладених норм, рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, яке прийнято та оприлюднено до 15 липня поточного року набирає чинності з наступного року (планового періоду). Якщо рішення ради не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

Зазначені норми кореспондуються з принципом стабільності, на якому ґрунтується податкове законодавство, що проголошений у ст. 4 Податкового кодексу України (пп. 4.1.9 п. 4.1). Відповідно до цього принципу зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 року №1793/15 Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 року №126/11 "Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України», яким встановлений розмір транспортного податку, офіційно оприлюднене Харківською міською радою в газеті "Харьковские известия" від 22.01.2015 р. за № 6/1 (2915).

Пунктом 5.1 розділу ІІ додатка до рішення 36 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 21.01.2015 року №1793/15 встановлено ставку податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до пункту 3.1 цього Положення, а саме об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувались до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Отже, з 01 січня 2016 року (планового періоду) у фізичних осіб, що мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., виникає обов'язок зі сплати транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки LAND ROVER. модель DISCOVERY SPORT 2.2 Diesel, об'єм двигуна 2179 куб. см., рік випуску 2016 р., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12).

Враховуючи, що зазначений автомобіль не підпадає під об'єкт оподаткування транспортним податком, встановленим вищевказаним рішенням Харківської міської ради, чинність якого починається з 01 січня 2016 року (планового періоду), колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для нарахування позивачу суми грошового зобов'язання з транспортного податку та протиправність податкового повідомлення - рішення Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області №1126/13-03-03 від 23.12.2016 р.

Крім того колегія суддів зазначає, що згідно пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради про встановлення місцевих податків приймається до початку наступного бюджетного періоду і набирає чинності з наступного бюджетного періоду.

Відповідно до п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, який набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 цієї статті.

Таким чином, за приписами пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте. Разом з тим, з урахуванням п. 10.2 статті 10 Податкового кодексу України встановлення місцевого податку місцевою радою відповідним рішенням має передувати його справлянню.

При цьому, згідно з положеннями Податкового кодексу України Верховна Рада України не є уповноваженою на встановлення місцевих податків, оскільки відповідно до пп. 12.1.2 п. 12.1 ст. 12 Податкового кодексу України Верховна Рада України лише визначає перелік місцевих податків та зборів, встановлення яких належить до компетенції сільських, селищних, міських рад та рад об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територіальних громад.

Враховуючи викладене, виключно місцева рада має компетенцію щодо прийняття рішень стосовно встановлення місцевих податків протягом бюджетного періоду, причому таке рішення набуває чинності лише з початку наступного бюджетного періоду, але з урахуванням приписів пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України.

01 січня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015р. №909-VIII, яким підпункт 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 викладено в новій редакції.

Так, згідно пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 267.3.1 є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Отже, з 01.01.2016 року законодавцем змінено елементи транспортного податку - об'єкт та базу оподаткування транспортним податком.

В пункті 7 Прикінцевих положень Закону України від 24 грудня 2015 року № 909-VІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом переглянути прийняті на 2016 рік рішення щодо встановлення місцевих податків і зборів, визначених статтею 10 Податкового кодексу України.

Таким чином, приписи цього Закону в частині перегляду органами місцевого самоврядування прийнятих на 2016 рік рішень щодо встановлення місцевих податків і зборів носять рекомендаційний, а не імперативний характер.

Рішенням Харківської міської ради 7 скликання від 13.01.2016 №112/16 «Про внесення змін до рішення 4 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 12.01.2011 № 126/11 Про врегулювання питань справляння податків на території міста Харкова відповідно до норм Податкового кодексу України», пункт 3.1 розділу 3 викладено в такій редакції:

«Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Вказане рішення ради набрало чинності з дня його опублікування і застосовується з 01.01.2016 р.

Між тим, вказане рішення Харківської міської ради в частині транспортного податку не може бути застосовано у 2016 році, оскільки з урахуванням вимог пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте.

Таким чином, навіть прийняті на рекомендацію Верховної Ради України рішення місцевих рад не можуть застосовуватися інакше, ніж це передбачено підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України. При цьому, така рекомендація не може також розглядатися як скасування чинної норми пункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, яка врегульовує порядок опублікування і застосування рішення місцевої ради про встановлення місцевого податку.

Крім того, необхідно зазначити, що Законом № 909-VIII не було внесено змін до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 та підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Таким чином, з урахуванням вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України, де законодавцем чітко визначено повноваження місцевих рад при встановленні місцевих податків та зборів, та враховуючи статтю 19 Конституції України, згідно якої органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, рішення місцевої ради щодо встановлення місцевого податку не може набрати чинності в тому самому бюджетному періоді, в якому воно прийняте.

За таких обставин, рішення місцевої ради стосовно транспортного податку, прийняте в 2016 році та опубліковане в січні 2016 року, не може бути застосовано в 2016 році, а лише передбачає плановим 2017 рік, і саме з цього періоду транспортний податок може вважатися встановленим місцевою радою.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що при нарахуванні позивачу транспортного податку відповідач діяв необґрунтовано та без урахування обставин справи, а тому позов підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, а постанова суду першої інстанції підлягає зміні в частині мотивів та підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, п.п. 1, 2 ст. 198, п. 1 ч. 1 ст. 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центральної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2017р. по справі № 820/2094/17 змінити в частині мотивів та підстав для задоволення позову.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 15.06.2017р. по справі № 820/2094/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя (підпис)Мінаєва О.М.
Судді(підпис) (підпис) Макаренко Я.М. Шевцова Н.В.
Повний текст постанови виготовлений 19.09.2017 р.