Справа № 607/8583/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8911/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Попка Я.С., Сеника Р.П.,

за участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області) про визнання дій протиправними та зобов'язання відповідача провести перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді з 17 грудня 2016 року в розмірі 88% суддівської винагороди, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, календарний період проходження строкової військової служби, роботу на посадах слідчого, старшого слідчого, начальника слідчого відділення та заступника начальника райвідділу по слідству в органах внутрішніх справ Тернопільської області, виходячи з розміру грошового утримання судді 28160,00 грн. без обмеження граничного розміру із врахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.08.2017 року позов задоволений; визнано протиправними дії Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при проведенні розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1Ю; зобов'язано Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 в розмірі 88 % грошового утримання судді, працюючого на відповідній посаді, зарахувавши до стажу роботи, що дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у повній сукупності: половину навчання у Львівському вищому військово-політичному училищі, яке тривало з 01 серпня 1987 року по 28 червня 1991 року і становить 1 рік 11 місяців 14 днів; роботу стажистом ТВО слідчого військової прокуратури Тернопільського гарнізону, яка тривала з 17 жовтня 1994 року по 31 грудня 1994 року, з 11 січня 1995 року по 15 грудня 1995 року, з 18 грудня 1995 року по 10 червня 1996 року, з 11 червня 1996 року по 24 вересня 1996 року і в загальному становить 1 рік 10 місяців 28 днів; роботу на посадах слідчого, помічника військового прокурора Тернопільського гарнізону з 25 вересня 1996 року по 20 січня 1999 року і становить 2 роки 3 місяці 27 днів; роботу в органах прокуратури Тернопільської області з 21 січня 1999 року по 05 грудня 2003 року - 4 роки 10 місяців 15 днів; роботу на посадах судді Тернопільського міського суду, Тернопільського міськрайонного суду з 08 грудня 2003 року по 20 січня 2011 року та на посаді судді апеляційного суду Тернопільської області з 21 січня 2011 року по 08 грудня 2016 року - 13 років 1 день, а в загальному зарахувати до стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді - 24 роки 1 місяць 2 дні виходячи з розміру суддівської винагороди, з суми 28 160,00 грн. без обмеження граничного розміру виплати, з 17 грудня 2016 року із врахування раніше виплачених сум.

Відповідач - Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області оскаржило постанову суду першої інстанції. Вважає, що вона винесена без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до законодавства, яке діяло на час виходу судді у відставку, до стажу роботи на посаді судді зараховується лише робота на посаді судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена ОСОБА_2 ради правосуддя, ОСОБА_2 ради юстиції, ОСОБА_2 кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Вказаний перелік є вичерпним, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи. Суд ухвалив провести розгляд справи відповідно до ст.ст. 41, 196 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного пристрою.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Як встановлено судом першої інстанції, що 08 грудня 2016 року ОСОБА_2 юстиції прийняла рішення № 3084/0/15-16 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді апеляційного суду Тернопільської області у відставку», яким звільнено ОСОБА_1 з посади судді.

На виконання вищевказаного рішення ОСОБА_2 ради юстиції від 08 грудня 2016 року наказом голови апеляційного суду Тернопільської області № 261-к від 16 грудня 2016 року 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді у відставку. 19 грудня 2016 року позивач звернувся до Тернопільського ОУПФ України Тернопільської області із заявою та документами, які необхідно надати для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Надав відповідачу довідку-розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці № 01-15/200/2016 від 16 грудня 2016 року, видану апеляційним судом Тернопільської області, згідно якої стаж роботи позивача станом на 16 грудня 2016 року становить 24 роки 1 місяці 2 дні; копію диплому з відзнакою серія КВ № 112043, який засвідчує те, що з серпня 1987 року по червень 1991 року ОСОБА_1 навчався у Львівському вищому військово-політичному училищі, копію трудової книжки серія АС № 008577 від 21 січня 1999 року; копію послужного списку офіцера за період з 28 червня 1991 року по 20 січня 1999 року, копію довідки військового прокурора Тернопільського гарнізону № 25/1/2259 вих.-16 від 14 липня 2016 року щодо періодів проходження стажування у військовій прокуратурі Тернопільського гарнізону; копії витягів з наказів військового прокурора Тернопільського гарнізону № 54 від 18 жовтня 1994 року, № 4 від 11 січня 1995 року, № 60 від 18 грудня 1995 року, № 32 від 10 червня 1996 року про проходження стажування у військовій прокуратурі Тернопільського гарнізону, № 52 від 25 вересня 1996 року, № 5 від 19 січня 1999 року.

Листом № 80/І-11 від 02 березня 2017 року Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області повідомило позивача про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, оскільки страховий стаж ОСОБА_1 становить 25 років 10 місяців 29 днів, з них стаж на посаді судді - 13 років 11 днів, на посаді слідчого - 2 роки 2 місяці 3 дні.

На повторне звернення позивача щодо пенсійного забезпечення Тернопільське ОУПФ України Тернопільської області листом № 126/І-11 від 05 квітня 2017 року інформувало позивача про те, що чинна редакція Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при визначенні права судді у відставці не передбачає зарахування половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби та роботу на прокурорських посадах до стажу роботи на посаді судді.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що дії відповідача щодо незарахування позивачу до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарний період проходження строкової військової служби та період роботи на слідчих та прокурорських посадах в органах прокуратури, є неправомірними. До стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідно зарахувати половину строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарний період проходження строкової військової служби та період роботи на слідчих та прокурорських посадах в органах прокуратури, а способом забезпечення права позивача на отримання належного йому розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці є зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання з 17 грудня 2016 року в розмірі 88 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, виходячи з суми 28160,00 гривень, без обмеження граничного розміру і з врахуванням раніше виплачених сум.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до статті 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402) суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

В п.3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, яка виражається у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що забезпечує їх належне матеріальне утримання.

Згідно з вимогами ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена ОСОБА_2 ради правосуддя, ОСОБА_2 ради юстиції, ОСОБА_2 кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до пункту 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач ОСОБА_1 08.12.2003 року відповідно до Указу Президента № 1286/2013 від 11.11.2003 року був призначений на посаду судді Тернопільського міського суду.

На час призначення позивача на посаду судді був чинним Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII (далі - Закон № 2862).

Відповідно до ч.4 ст. 43 Закону № 2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

При цьому, стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з'ясовується) ОСОБА_2 радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Поділ стажу та виокремлення з відповідного стажу роботи на посаді судді періоду навчання, проходження військової служби та перебування на прокурорських посадах і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним та таким, що суперечить чинному законодавству у спірних правовідносинах.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, при зарахуванні періоду роботи на посадах прокурорів, слідчих, часу навчання, військової служби до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання судді, цей час роботи прирівнюється до часу роботи на посаді судді та має враховуватися при нарахуванні довічного грошового утримання судді за кожний повний рік роботи на посаді судді.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402 право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом. має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної ОСОБА_2 України, від 07.07.2010 № 2453-VI, із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди , обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Такі самі норми містив Закон № 2862 та Закон № 2453.

Таким чином, стаж роботи позивача, що дає йому право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді становить понад 24 роки, а тому відповідно до чинного законодавства він має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 88% від суддівської винагороди.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стаж роботи позивача на посаді судді, до якого, зокрема, з урахуванням вимог чинного законодавства, зараховується половина строку навчання за денною формою навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу, календарний період проходження строкової військової служби та період роботи на слідчих та прокурорських посадах в органах прокуратури, в свою чергу, дає йому право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 88 відсотків суддівської винагороди.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність позовних вимог.

Доводи апелянта про неможливість зарахування періодів навчання, військової служби та роботи в органах прокуратури до стажу роботи судді Іващенка О.Ю., який дає йому право на отримання довічного грошового утримання судді, суперечать ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» № 1402, а тому не можуть бути взяті до уваги.

Інших доводів про неможливість зарахування спірних періодів до стажу роботи судді, апелянтом не наведено.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 212, 254 КАС України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 серпня 2017 року у справі № 607/8583/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повному обсязі.

Головуючий суддя Л.П. Іщук

Судді Я.С. Попко

ОСОБА_3

Ухвала складена в повному обсязі 20.09.2017 року