Справа № 814/1306/17
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/1306/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Димерлія О.О.,

ОСОБА_1,

за участю секретаря Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області, відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, за участю третіх осіб: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

04.07.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру України у Миколаївській області, відділу у Миколаївському району Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування наказів від 24 листопада 2016 року №№ 11661/14-16-СГ, 11662/14-16-СГ, 11664/14-16-СГ, 11665/14-16-СГ, 11667/14-16-СГ, 11668/14-16-СГ, 11669/14-16-СГ та від 29 листопада 2016 року №№ 11846/14-16-СГ, 11847/14-16-СГ про надання дозволів на розроблення документації із землеустрою земельних ділянок; зобов'язання відділу у Миколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області скасувати записи у Поземельній книзі зареєстрованих земельних ділянок із кадастровими номерами :04:000:0042 - :04:000:0050, розташованих за межами населеного пункту Комсомольської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржених наказів та заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області та іншим органам державної влади вчиняти будь-які дії щодо затвердження проектів землеустрою та реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0042 - :04:000:0050, розташованих за межами населеного пункту Комсомольської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру у Миколаївській області вчиняти дії щодо затвердження проектів землеустрою земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0042 - :04:000:0050, розташованих за межами населеного пункту Комсомольської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 25.07.2017 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржена ухвала постановлена судом до відкриття провадження у справі, а також є немотивована, що свідчить про порушення судом норм процесуального права.

У звязку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Заслухавши суддю - доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до частини 1 статті 117 КАС України суд, за клопотанням позивача або з власної ініціативи, може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи спірне питання суд першої інстанції вважав встановленим факт існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Судова колегія вважає ці висновки суду необґрунтованими, оскільки у матеріалах, на підставі яких суд приймав рішення про забезпечення позову, відсутні будь-які докази того, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або того, що для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх тверджень, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з наведеного, суд, в ухвалі про забезпечення позову повинен навести усі мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати конкретні ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

В порушення вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції в своїй ухвалі не навів мотивів з яких він виходив при прийнятті рішення про вжиття заходів забезпечення позову, та не зазначив беззаперечних доказів в обґрунтування необхідності застосування відповідних заходів.

Зазначене свідчить про порушення судом першої інстанції вимог статті 159 КАС України, якою передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим - рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому, надаючи юридичну оцінку заявленому позивачем клопотанню про забезпечення адміністративного позову відповідно до статті 117 КАС України та доводам апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вважає, що заявником, в порушення вимог статей 69, 71 КАС України, не надано конкретних доказів та належним чином не обґрунтовано наявність підстав для забезпечення адміністративного позову.

Дослідивши матеріали позову, колегія суддів не вбачає очевидної небезпеки, заподіяння шкоди правам, свободам та охоронюваним законом інтересам позивача та не вважає, що невжиття обраним позивачем шляхом заходів забезпечення адміністративного позову може привести до того, що відновлення її прав буде потребувати значних зусиль.

Зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов'язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також враховуючи інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням заходів забезпечення позову, апеляційний суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_3 клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при розгляді клопотання про забезпечення позову, допущено недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушено норми процесуального права, що відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.202 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст. ст. 184, 185, 196, 199, 204, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року скасувати.

Прийняти нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: А.В. Бойко

Суддя: О.О. Димерлій

Суддя: О.В. Єщенко