Справа № 592/9114/17
Суддя: Костенко В. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №592/9114/17
Провадження №2-а/592/469/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Сум в складі головуючого Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Хуторянської В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону УПП в м.Суми Голованя Сергія Олександровича про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що 18.08.2017 року відповідач виніс постанову серії АР №620892 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.. Позивачка вважає зазначену постанову незаконною в зв'язку з тим, що їй не було забезпечено права скористатися правовою допомогою. Тому просить скасувати постанову.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримала. Окремо вказала, що інспектор не надав запис порушення. Втім визнала, що номерний знак був без освітлення та у неї не було полісу обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Представник відповідача позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що інспектор виявив правопорушення, дотримався порядку розгляду справи та обґрунтовано виніс постанову. Також надав відеозапис з патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З наданих доказів судом встановлено, що 18.08.2017 року відповідач склав постанову серії АР № 620892. У постанові зазначено, що позивач керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer 1.5 номерний знак НОМЕР_1 18.08.2017 року о 22-35 в м.Суми по вул. Роменська поблизу буд. 47 керувала транспортним засобом без підсвіченого номерного знаку в темну пору доби, не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Також у постанові зазначено, що діями позивача порушено п. 2.1 ґ Правил дорожнього руху та вчинено правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КпАП України. За вчинене відповідач наклав на позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн..

Під час розгляду встановлено, що позивач дійсно вчинила адміністративні правопорушення, зазначені в постанові серії АР № 620892 від 18.08.2017 року, які зафіксовано на відеозапису з патрульного автомобіля та нагрудної камери поліцейського.

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є публічними та врегульовані ст.ст. 7, 126, 245-246, 251, 252, 268, 276, 280 КпАП України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»».

Відповідно до положень ст. 1 КпАП України завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до положень ст. 7 КпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст. 246 КпАП України порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 279 КпАП України розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Заслуховується особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно із ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 статті 36 КпАП України передбачено, що якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно з п. 21.1 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу, без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Відповідно до пункту 21.3 статті 21 цього ж Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.4 статті 21 даного Закону передбачено, що у разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, установлену законом.

Частиною 2 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст.53 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У відповідності до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із п.2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Тобто, вказаними нормами права визначено обов'язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред'явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п.21.3 ст21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред'явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Визначені пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави контролю за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах. Вказаним пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , як закону, що регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено додаткові повноваження підрозділів Національної поліції щодо контролю за наявністю полісу обов'язкового страхування у такому випадку, як складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Узагальнюючи зміст положень ст.ст. 222, 251, 252, 268, 273, 276, 280 КпАП України посадова особа, працівник органу Національної поліції, при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підставі досліджених доказів, зокрема пояснень особи, яка притягується до відповідальності, показів свідків, показів технічних засобів, що мають функції відеозапису, інших доказів, зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Відповідно до ст. 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов:

1) про накладення адміністративного стягнення;

2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу;

3) про закриття справи.

З встановлених фактів вбачається, що позивач порушив правила і вчинив правопорушення керувавши транспортним засобом без підсвіченого номерного знаку в темну пору доби, не маючи при собі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на встановлені факти та положення законів і нормативних актів відповідач мав повноваження і обов'язок за наявності порушень у діях позивача скласти постанову та накласти адміністративне стягнення.

Заперечення позивача про те, що їй не було забезпечено право на правову допомогу при складанні постанови про накладення адміністративного стягнення та те, що відповідач на її думку не мав права перевіряти наявність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, викликають обґрунтовані сумніви, оскільки спростовуються дослідженими доказами та розцінюються судом як засіб ухилення від відповідальності.

Зазначені обставини порушення Правил, дії позивача і ставлення до Правил, дії інспектора поліції дають підстави вважати, що притягнення позивача до відповідальності відповідає завданню охорони встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобіганню правопорушенням, вихованню у дусі точного і неухильного додержання правил, відповідальності перед суспільством.

Таким чином немає законних підстав для скасування постанови, а тому у задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 1712 КАС України рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає. Втім положення ч. 2 ст. 1712 КАС України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.2015 р. N 3-рп/2015). Тому порядок оскарження постанови слід у резолютивній частині визначити загальний.

Керуючись ст.ст. 11, 70-71, 160-163, 167, 1712 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 за необґрунтованістю.

Постанову суду може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня отримання копії постанови, з подачею копії апеляційної скарги до апеляційного суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст постанови складений 25.09.2017 року.

Суддя В.Г. Костенко