Справа № 296/7055/17
Суддя: Драч Ю. І.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/7055/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Драч Ю.І. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в якому просить суд визнати дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, неправомірними та зобовязати Житомирське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 17.08.2017 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2014, 2015, 2016 роки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після звільнення зі служби з органів внутрішніх справ він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб» та продовжував працювати на посадах, які дають право на пенсію за Законом України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

17.08.2017 року позивач звернувся до відповідача із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки ОСОБА_1 досягнув пенсійного віку, однак листом від 04.09.2017 року № 13943/04 відповідачу було повідомлено, що при призначені пенсії за віком позивачу буде застосовано середню заробітну плату на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2007 рік, а не за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком.

Вказані дії відповідача ОСОБА_1 вважає незаконними та такими, що не відповідають чинному законодавству, у звязку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Представник відповідача у запереченнях на адміністративний позов зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, оскільки на підставі заяви про призначення пенсії від 17.08.2017 року позивачу здійснено перерахунок та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Підстав для застосування середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за 2014, 2015, 2016 роки при переведенні з пенсії за вислугу років на пенсію за віком не було, оскільки пенсія позивачу була призначена до 2008 року, тому при обчисленні розміру пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» повинен застосовуватись показник середньої заробітної плати (доходу) за 2007 рік 1197,91 грн., оскільки рішення щодо призначення первинного звернення про призначення пенсії є призначенням пенсії, на підставі якого особа набуває правового статусу пенсіонера, - подальші заяви можуть стосуватися лише перерахунку або переведення з виду на вид пенсії пенсіонера. Тому, дії управління щодо обчислення та виплати пенсії позивачу є законними та вмотивованими, у звязку з чим просять відмовити у задоволенні позову.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження у відповідності зі ст.183-2 КАС України, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Житомирському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 9 квітня 1992 року №2262-ХП «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХП).

17.08.2017 року позивач звернувся до Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

З відповіді відповідача від 04.09.2017 року № 13943/04 вбачається, що при переведенні позивача з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно його заяви застосовано показник середньої заробітної плати у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено внески за 2007 рік.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, і деяких інших осіб» (Закон № 2262-ХІІ) встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

За таких обставин суд прийшов до висновку про застосування у цій справі частини третьої статті 45 Закону № 1058-ІV.

Подібна правова позиція була також висловлена Верховним Судом України у постанові від 31 березня 2015 року у справі № 21-612а14 та у постанові від 29.11.2016 року у справі № 216331а15.

За приписами частини другої статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про, зокрема, присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Згідно вимог ч.1 ст.94 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати позивача зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-12, 70-72, 86, 94, 159-163, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком - неправомірними.

Зобовязати Житомирське обєднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 17.08.2017 року пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, тобто за 2014, 2015, 2016 роки.

Згідно ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанову суду в частині присудження виплати перерахованої пенсії допустити до негайного виконання у межах суми стягнення за один місяць та зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 640,00 грн.

Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Ю. І. Драч