Справа № 643/3377/17
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 р.Справа № 643/3377/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді Бартош Н.С.,

Суддів: Русанової В.Б., Курило Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 643/3377/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова

про зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Московського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом, в якому просив зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова призначити позивачу виплату пенсії за віком з 30.08.2016 р. (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 643/3377/17 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 643/3377/17 та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, де наполягає на законності судового рішення та просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Виходячи з приписів абз. 4 ч. 8 ст. 183-2 КАС України вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши постанову суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.08.2016 р. позивач через уповноваженого представника звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з заявою про визначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії було надано наступні документи: 1) копія довіреності представників від 08.08.2016 р. на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; 2) копія ізраїльського посвідчення особи ОСОБА_1 № 317133775, виданого відділенням МВС в Хуолоні 02.01.1997 р.; 3) копія трудової книжки ОСОБА_1; 4) оригінал особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії нотаріально посвідченої та апостильованої.

За результатами розгляду поданої заяви, протоколом Управління Пенсійного фонду України про розгляд спірних питань від 06.09.2016 р. заявнику було відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», у звязку з тим, що при зверненні до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком, представником позивача надано лише фотокопію посвідчення особи, видану Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль на імя ОСОБА_1 з нотаріально засвідченим перекладом з івриту, оригінал якого Управлінню надано не було. Зазначена копія посвідчення особи не містить інформації про громадянство та місце проживання, а також не може бути прийнята як документ про вік, оскільки оригінал не надано.

Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що для призначення пенсії за віком, позивачу необхідно звернутись до органу Управління Пенсійного фонду, надавши документи визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі зазначив, що 30.08.2016 р. представник позивача, діючи на підставі належним чином посвідченої та апостильованої довіреності від позивача, звернувся безпосередньо до відповідача із особистою заявою ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком, яка була нотаріально посвідченою та апостильованою, разом з оригіналами усіх необхідних документів, які були надані для огляду та засвідчення копій, що на думку апелянта підтверджується штампом відповідача на супровідному листі, з яким подавалася особо заява позивача, але 12.09.2016 р. відповідач відмовив у призначенні пенсії на тій підставі, що ніби то представником позивача не надавався паспорт та документи для підтвердження громадянства, які необхідні для призначення пенсії.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Органи Пенсійного фонду України здійснюють фізичним особам призначення, виплату та перерахунок пенсій з урахуванням положень, встановлених законами про Державний бюджет на відповідні роки, положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про пенсійне забезпечення», а також з урахуванням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом. Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями ч. 1 ст. 44 та ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

У свою чергу, за приписами п. 1.6 і абз. 1-4 п. 1.7 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону № 1058-IV.

Перелік документів, необхідний для призначення пенсії за віком передбачено п. 2.1 Порядку № 22-1, за змістом якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; документи про стаж; документи про місце проживання (реєстрації) особи; довідка про заробітну плату.

Судовим розглядом встановлено, що до заяви про призначення пенсії представником позивача було надано наступні документи: 1) копія довіреності представників від 08.08.2016 р. на ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6; 2) копія ізраїльського посвідчення особи ОСОБА_1 № 317133775, виданого відділенням МВС в Хуолоні 02.01.1997 р.; 3) копія трудової книжки ОСОБА_1; 4) оригінал особистої заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії нотаріально посвідченої та апостильованої (зазначена обставина підтверджується переліком додатків до заяви і про отримання саме копій цих документів свідчить вхідний штамп органу пенсійного забезпечення (а.с. 36).

За правилами пунктів 2.22 - 2.23 Порядку № 22-1 за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Іноземці та особи без громадянства подають також копію посвідки на постійне проживання. Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Відповідно до положень пунктів 4.1, 4.3, 4.7, 4.10 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2). Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. При прийманні документів щодо виплати пенсії орган, що призначає пенсії, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, знімає копії з відповідних документів. Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, яким врегульовано спірні правовідносини, особа, яка проживає за кордоном, має право на призначення пенсії, реалізація якого повинна здійснюватись у встановленому національним законодавством порядку визначеному, зокрема, у Законі № 1058-IV і затвердженого на виконання його положень Порядку № 22-1.

При цьому, зазначеними нормативними актами передбачена можливість звернення за призначенням пенсії за віком через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Цими ж актами національного законодавства встановлено вичерпний перелік документів, які подаються до органу, що призначає пенсію, які (крім документів про вік) можуть подаватись у копіях, посвідчених нотаріально.

Одночасно, орган, що призначає пенсію може здійснювати перевірку достовірності таких документів і зазначених у них відомостей, що узгоджується з пунктом 4.2 Порядку № 22-1.

Разом з тим, колегія суддів також зазначає, що згідно з абз. 1 п. 2.9 Порядку № 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред'явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком слугувала та обставина, що останній не надав відповідачу оригінал документу, що підтверджує його належність до громадянства України, засвідчує особу, місце проживання та вік (паспорт).

В доводах апеляційної скарги позивач по справі вказав, що він є громадянином України, але з грудня 1996 р. виїхав з України на постійне місце проживання до Ізраїлю, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль. Також апелянт зазначив, що надане ним посвідчення особи, видане відділенням МВС в Хуолоні 02.01.1997 р. містить інформацію про особу, місце його проживання та вік, а наданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серії АК № 806287) підтверджує належність позивача до громадянства України.

Відповідно до п. 2.23 Порядку № 22-1, документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах.

В свою чергу, відповідач по справі зазначив, що представником позивача було надано лише фотокопію посвідчення особи, видану Міністерством внутрішніх справ Держави Ізраїль на імя ОСОБА_1 з нотаріально засвідченим перекладом з івриту, а оригінал цього документу Управлінню не надавався. Вказана копія посвідчення особи не містить інформації про громадянство та місце проживання, а також не могла бути прийнята як документ про вік позивача, через не надання оригіналу.

Наведені доводи відповідача по справі колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки в додатках до заяви про призначення пенсії за віком міститься штам органу пенсійного забезпечення про отримання саме копії вказаного вище посвідчення, а матеріали справи не містять доказів того, що представником позивача надавався оригінал цього документу.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі також зазначив, що у позивача є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, серії АК номер 806287, виданий органом 2ISR, 26.01.2006 р., де прямо зазначено про його належність до громадянства України, і не зважаючи на те, що строк дії паспорту закінчився - це не є умовою припинення громадянства України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в'їзд в Україну.

Судовим розглядом встановлено, що позивач дійсно має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, але на момент подачі заяви про призначення пенсії за віком, термін дії вказаного паспорту закінчився.

Згідно з п. 1 Перехідних положень Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов'язковій заміні.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що з моменту закінчення терміну дії паспорту особа дійсно не припиняє громадянство України, але в той же час, документ із терміном дії, що закінчився, не міг бути беззаперечним доказом (підтвердженням) належності позивача до громадянства України, оскільки такий документ став нечинним.

В доводах апеляційної скарги позивач по справі також зазначив, що в своєму рішенні суд першої інстанції зазначив, що позивач повинен надати документи, які підтверджують місце його реєстрації в України.

Колегія суддів зазначає, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов'язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

В свою чергу, саме рішення відповідача, на підставі якого ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком, що є предметом розгляду в межах цієї справи такої підстави для відмови у призначенні пенсії за віком, як не підтвердження (не зазначення) факту постійного проживання саме в Україні не містить.

Таким чином, для реалізації права позивача на призначення пенсії за віком, йому необхідно надати документи визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за № 1566/11846, про що правильно зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові.

Враховуючи те, що постанова Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 643/3377/17 прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 183-2, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 209, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 643/3377/17 залишити без задоволення.

Постанову Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2017р. по справі № 643/3377/17 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, про зобовязання вчинити певні дії залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9