Справа № 808/330/17
Суддя: Богданенко І.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 рокусправа № 808/330/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Богданенка І.Ю.,

суддів: Уханенка С.А. Дадим Ю.М. ,

за участю секретаря судового засідання: Сколишева О.О.,

за участю представників:

позивача: - ОСОБА_1 (договір від 27 червня 2017 року, свідоцтво №3814),

відповідача: - Завгороднього В.І. (довіреність від 20 січня 2017 року),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року

у справі №808/330/17

за позовом ОСОБА_3

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в Запорізький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області з урахуванням уточнення вимог, прийнятих судом, про:

- визнання неправомірним та скасування наказу №3607 від 27 грудня 2016 року «Про покарання поліцейських Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області» про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнання протиправним та скасування наказу №487о/с від 27 грудня 2016 року «По особовому складу» про звільнення зі служби в поліції;

- поновлення на посаді старшого сержанта поліції поліцейського Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області;

- зобов'язання нарахувати та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 27 грудня 2016 року по дату прийняття рішення судом про поновлення на роботі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги.

За доводами апеляційної скарги, позивач зазначає про безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності, порушення порядку службового розслідування що передувало звільненню.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 наполягає на доводах та вимогах апеляційної скарги.

Представник Головного управління Національної поліції в Запорізькій області у судовому засіданні заперечує проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як підтверджується матеріалами справи, з 04 вересня 2006 року по 06 листопада 2015 року проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року прийнятий на службу в поліцію, з 12 травня 2016 року призначений на посаду поліцейського Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

12 квітня 2016 року ОСОБА_3 складена Присяга на вірність Українському народові згідно зі статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 143).

Відповідно до функціональних обов'язків, позивач, як поліцейський, зокрема уповноважений на складання протоколів про адміністративні правопорушення (а.с. 144).

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №2838 від 04 листопада 2016 року призначено проведення службового розслідування за відомостями, викладеними у повідомленні прокуратури Запорізької області від 01 листопада 2016 року про те, що 06 вересня 2016 року прокуратурою за матеріалами УВБ в Запорізькій області ДВБ Національної поліції України розпочато кримінальне провадження №0000297 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 186 Кримінального кодексу України, за заявою ОСОБА_4 щодо незаконних дій поліцейських Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області; 31 жовтня 2016 року працівниками УВБ в Запорізькій області та прокуратури Запорізької області у ході проведення у вказаному провадженні негласних слідчих (розшукових) дій затримано поліцейських Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 та старшого сержанта поліції ОСОБА_5 (а.с. 136).

За результатами службового розслідування складно висновок за фактом відкриття кримінального провадження щодо неправомірних дій поліцейських Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №3253/01/3-16 від 27 грудня 2016 року (а.с. 96-121).

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №3607 від 27 грудня 2016 року «Про покарання поліцейських Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області» на підставі висновків службового розслідування, зокрема, за грубе порушення службової дисципліни, вимог статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, статей 2, 3, частини 1 статті 6, частини 1 статті 8, підпунктів 1, 2 частини 1, частини 2 статті 18, пунктів 1, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, частини 1 статті 254, пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу про адміністративні правопорушення України, постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна», підпунктів 1, 2 Положення про дозвільну систему, пункту 1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, пунктів 4,5 розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, пункту 4 розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, за неналежне виконання функціональних обов'язків, що виразилось у не складанні відносно ОСОБА_6 протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173 та частини 1 статті 178 Кодексу про адміністративні правопорушення України, а також неповідомленні про факт виявлення боєприпасів до найближчого підрозділу поліції та незаконному зберіганні боєприпасів за місцем свого мешкання, на поліцейського Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ (а.с. 122-128).

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №487о/с від 27 грудня 2016 року «По особовому складу», на підставі наказу №3607 від 27 грудня 2016 року, подання начальника Дніпровського відділу поліції від 27 грудня 2016 року, згідно із Законом України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 статті 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого сержанта поліції ОСОБА_3, поліцейського Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції з 27 грудня 2016 року (а.с. 30).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

За змістом статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов'язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Також, відповідно до пунктів 1, 3 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Статтею 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, зокрема, у таких випадках, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Статтею 173 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.

Частиною 1 статті 178 Кодексу про адміністративні правопорушення України встановлена відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або поява в громадських місцях у п'яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності, що передбачено частиною 1 статті 254 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 255 Кодексу про адміністративні правопорушення України протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) у справах про адміністративні правопорушення передбачені статтями 173, 178 цього Кодексу.

Пунктом 4 Розділу ІІ Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1376 від 06 листопада 2015 року передбачено, що у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, уповноважені на те посадові особи органів поліції складають протокол про адміністративне правопорушення.

Згідно з графіком розстановки нарядів Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, з 20:00 31 жовтня 2016 року до 08:00 01 листопада 2016 року несення служби із забезпечення публічної безпеки та порядку на залізничному вокзалі «Запоріжжя-1» визначено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 141).

Відомостями з пояснень опитаних під час службового розслідування осіб - позивача, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, відеозаписів камер відеоспостереження, установлених на території залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» Придніпровської залізниці та показаннями свідка - ОСОБА_7, наданими суду першої інстанції, підтверджується що 31 жовтня 2016 року близько 21-40 години ОСОБА_6 перебував у п'яному вигляді на пероні першої колії вокзалу, висловлювався нецензурною лайкою, привертаючи увагу громадян та ображаючи їх людську гідність. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 здійснили перевірку паспорту ОСОБА_6, як особи, яка скоїла правопорушення, однак, не склали протоколи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 173 та частиною 1 статті 178 Кодексу про адміністративні правопорушення України (а.с. 145, 153-156, 185).

Відповідно до копії протоколу допиту потерпілого ОСОБА_6, в рамках кримінального провадження №00000297, останній показав, що 31 жовтня 2016 року перебував на території залізничного вокзалу «Запоріжжя-1» приблизно з 20 години, через деякий час зайшов до кафе, де вжив 50 грамів горілки; співробітники поліції виказували йому претензії щодо стану алкогольного оп'яніння (а.с. 150-151).

На підставі наявних матеріалів та фактичних обставин справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_6 вчиняв дії, відповідальність за які передбачені статтею 173 (нецензурна лайка в громадських місцях) та частиною 1 статті 178 Кодексу про адміністративні правопорушення України (поява в громадських місцях у п'яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль), однак, позивач безпідставно не вчинив жодних дій направлених на складення протоколу про адміністративне правопорушення або які б свідчили про намір скласти такий протокол.

Крім того, згідно з пунктом 1.3 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N622 від 21 серпня 1998 року, основними завданнями органів внутрішніх справ є запобігання порушенням порядку виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорони, перевезення та використання, зокрема, вогнепальної зброї та боєприпасів до неї, попередження випадків їх втрати, крадіжок, використання не за призначенням та з протиправною метою.

Відповідно до пунктів 4, 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України N1377 від 06 листопада 2015 року, посадова особа органу поліції в разі перебування поза межами органу, в якому вона призначена, на території України в разі звернення до неї громадян або службових осіб із заявою чи повідомленням про події, які загрожують особистій чи громадській безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких зобов'язана вжити заходів щодо запобігання правопорушенням і їх припинення, рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, установлення і затримання осіб, які вчинили правопорушення, та охорони місця події і повідомити про це найближчий орган поліції.

Посадова особа органу поліції при виявленні чи отриманні інформації про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію негайно повідомляє про це чергову частину органу поліції.

Згідно з матеріалами службового розслідування, у тому числі пояснень позивача (а.с. 148-149), під час проведення обшуку в житлі, за місцем проживання, вилучені чотири ножі, два патрона від пістолета Макарова та один патрон від автомата Калашнікова. Патрони позивач знайшов у 2015 році під час несення служби в с.м.т. Розівка по охороні залізничних мостів; приїхавши з відрядження поклав патрони до старої сумки та про них забув.

Відповідно до висновку експерта №564-З від 15 листопада 2016 року вилучені за місцем мешкання ОСОБА_3 патрони є боєприпасами придатними для стрільби (а.с. 138-139).

Службовою перевіркою, у тому числі шляхом інвентаризації озброєння та боєприпасів Комунарського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, виключений випадок збігу вилучених у позивача патронів із службовими.

Суд апеляційної інстанції критично відноситься до тверджень позивача, що, окрім його пояснень наданих під час службового розслідування, походження патронів відповідачем не встановлювалося, а за місцем проведення обшуку позивач не зареєстрований, враховуючи таке.

Обставина відсутності реєстрації за місцем проживання вплив на поводження з боєприпасами не має.

Відповідно до статті 63 Конституції України, особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім'ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Згідно з матеріалами справи, під час службового розслідування ОСОБА_3 від надання пояснень щодо себе не відмовився, та добровільно надав пояснення 04 і 18 листопада 2016 року (а.с. 145-149), у тому числі щодо обставин знахідки та зберігання вилучених патронів.

Висновки службового розслідування викладені з урахуванням пояснень позивача.

Отже, позивач за місцем мешкання безпідставно зберігав боєприпаси, про факт виявлення яких підрозділу поліції не повідомив.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності в частині поводження з боєприпасами, є саме неповідомлення про факт виявлення боєприпасів до найближчого підрозділу поліції.

Частиною 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

У відповідності до статті 60 Закону України «Про Національну поліцію» проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до пункту 9 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23 грудня 2015 року №901-VІІ, до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" встановлено поширення на поліцейських дії Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України", службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" передбачено, що особи рядового та начальницького складу зобов'язані, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників.

Статтею 2 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" встановлено, що дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" на осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися дисциплінарні стягнення, зокрема, звільнення з органів внутрішніх справ.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що фактичними обставинами справи, матеріалами службового розслідування підтверджуються факти грубого порушення ОСОБА_3 вимог статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та з огляду на це, спірними наказами позивача правомірно притягнено до дисциплінарної відповідальності та звільнено зі служби в поліції.

Доводи позивача про порушення відповідачем під час службового розслідування вимог Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, під час судового розгляду справи не знайшли свого підтвердження з урахуванням такого.

Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №230 від 12 березня 2013 року.

Відповідно до пункту 6.3.1 Інструкції, особа, стосовно якої проводиться перевірка, має право отримувати інформацію про підстави проведення такого розслідування.

Позивач зазначаючи, що його не ознайомили з підставами та не повідомили про початок службової перевірки, жодних обставин створення перешкод з боку відповідача для отримання цієї інформації не зазначає, будь-яких доказів відмови відповідача від надання інформації не подав.

За змістом пункту 6.2.1 Інструкції, виконавець службового розслідування має право на порушення питання щодо додаткового залучення працівників до розслідування.

Отже, надання позивачем пояснень під час службового розслідування, як безпосередньо виконавцю розслідування 18 листопада 2016 року, так і іншому працівнику 04 листопада 2016 року, не свідчить про порушення відповідачем вимог Інструкції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, судом першої інстанції повно встановлені обставини справи та надана правильна юридична оцінка, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 196, 198, 200, 205, 206, 212 Кодексу адміністративного судочинства України,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя І.Ю. Богданенко

суддя С.А. Уханенко

суддя Ю.М. Дадим