Справа № 461/2578/16-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6662/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування розпорядження,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування розпорядження

Постановою Галицького районного суду м.Львова від 10 травня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права та невстановлення всіх обставин справи, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки повноваження, передбачені чинним законодавством, не дають відповідачу права приймати рішення обовязкового характеру стосовно знесення незаконно зведених споруд, а тому спірне розпорядження підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Галицького районного суду м.Львова від 10 травня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_3 задовольнити.

Представник Галицької районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила, просить постанову Галицького районного суду м.Львова від 10 травня 2017 року залишити без змін.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу у їхню відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

21 вересня 2015 року, розглянувши лист ЛКП «Снопівське» від 04.09.2015 року № 31-1182, керуючись «Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року (зареєстровано в міністерстві юстиції України від 25.08.2005 року за № 927/11207), враховуючи відсутність погодженої документації, Галицька районна адміністрація ЛМР Розпорядженням № 400, зокрема: затвердила висновок міжвідомчої комісії Галицького району (протокол №35 від 15.09.2015 р) (п.1), ОСОБА_3 власнику квартири № 1 на вул. Тарнавського, 92 за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану добудову на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку № 92 на вул. Тарнавського (п.2); у випаду невиконання п.2 Розпорядження в добровільному порядку юридичному відділу адміністрації звернутися з позовною заявою в суд про демонтаж самовільно встановленої добудови н рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку 92 на вул. Тарнавського /а.с.39/.

06 червня 2016 року Галицька районна адміністрація ЛМР Розпорядженням № 192 «Про внесення змін та доповнень до розпорядження районної адміністрації №400 від 21.09.2015 року» внесла зміни в п.2 Розпорядження та виклала його в новій редакції, а саме ОСОБА_3 власника квартири №1 на вул. Тарнавсього, 92 та ОСОБА_5 власника нежитлового приміщення цокольного поверху (позначеного індексом V площею 17,0 кв.м., під індексом ІІ площею 19,6 кв.м.) за власні кошти демонтувати самовільно влаштовану добудову на рівні цокольного та першого поверхів відповідно зі сторони дворового фасаду будинку № 92 на вул. Тарнавського /а.с.38/.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачці в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач діяв на підставі і в межах повноважень, визначених чинним законодавством, а факт вчинення самочинної добудови підтверджується належними доказами.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку вказаним відносинам, зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження, зокрема, здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.

Аналогічна норма закріплена у статті 14 Закону України «Про основи містобудування», відповідно до якої до компетенції виконавчих органів сільських, селищних, міських рад у сфері містобудування належать, зокрема, забезпечення в установленому законом порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації під час планування та забудови відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об'єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу.

Згідно з частиною 1 статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до частини 7 статті 376 Цивільного кодексу України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Таким чином, органи місцевого самоврядування наділені правом контролю за дотриманням законодавства, що регулює містобудівну діяльність, зокрема, і щодо самочинно збудованих об'єктів, та встановлення такого факту.

Разом з тим, законодавство не наділяє орган місцевого самоврядування можливістю самостійно приймати рішення про перебудову чи знесення таких об'єктів, а зобов'язує звертатись до суду з відповідним позовом про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову або знесення самочинного будівництва за її рахунок.

Отже, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову та скасування спірного розпорядження.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.

З врахуванням усіх вищенаведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, що мають значення для справи, постанова суду прийнята з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у звязку з чим відповідно до вимог ст.202 КАС України постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195,198,202,205,207,254 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Галицького районного суду м.Львова від 10 травня 2017 року у справі № 461/2578/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Галицької районної адміністрації Львівської міської ради від 21 вересня 2015 року №400 «Про демонтаж самовільно влаштованої добудови на рівні цокольного та першого поверхів зі сторони дворового фасаду будинку №92 на вул.Тарнавського».

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_6
судді ОСОБА_7
ОСОБА_8
Повний текст постанови виготовлено 21 вересня 2017 року.