Справа № 0670/516/11
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Київ К/800/29301/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Олендера І.Я.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2016 у справі №0670/516/11 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся ГазЕнерго» до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень.

Заслухавши доповідь судді Шипуліної Т.М., перевіривши доводи касаційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, суд

В С Т А Н О В И В:

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 29.02.2016 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся ГазЕнерго» задовольнив. Визнав податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Житомирі від 13.01.2011 №/0, №/0 та №/0 протиправними та скасував їх.

Житомирський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10.10.2016 відмовив Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області 27.10.2016 звернулась з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 07.12.2016 прийняв її до свого провадження.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2016 та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування своїх вимог Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області зазначає про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки апеляційна скарга і первинна і повторна подана ним в межах одного року з моменту оголошення оскаржуваного рішення.

Перевіривши матеріалами справи наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Житомирський окружний адміністративний суд постановою від 29.02.2016 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Полісся ГазЕнерго» задовольнив. Визнав податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у м.Житомирі від 13.01.2011 №/0, №/0 та №/0 протиправними та скасував їх.

Відповідачем 23.03.2016 була подана апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції, яка судом апеляційної інстанції, ухвалою від 30.03.2016, залишена без руху для приведення її у відповідність з вимогами статті 106 КАС України, а саме надання документу про сплату судового збору.

До суду апеляційної інстанції відповідачем 08.04.2016 подано клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016.

Ухвалою від 12.04.2016 Житомирський апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору з тих підстав, що обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення від такої сплати, у зв'язку з чим апеляційну скаргу повернув.

Відповідачем 17.08.2016 повторно подана апеляційна скарга на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 29.02.2016 та заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке мотивовано відсутністю на час первинного подання апеляційної скарги у Кошторисі коштів на сплату судового збору.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 26.08.2016 в задоволенні клопотання відповідача відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме, надання доказів на підтвердження обставин щодо наявності поважних причин пропуску строку оскарження. А саме, докази подання бюджетного запиту щодо необхідності виділення коштів на сплату судового збору та внесення змін до бюджетних видатків та кошторису на 2016 рік, передбачених в проекті кошторису на 2016 рік сум по коду КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки», фактично отриманої та витраченої суми коштів протягом 2016 року.

Житомирською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області 05.10.2016 повторно подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, яке мотивовано тим, що кошти по коду 2800 «Інші поточні видатки» надходили до Житомирської ОДПІ згідно запланованого ДФС України графіку. Вперше на рахунки відповідача сума коштів для сплати судового збору в достатньому розмірі надійшла після 1 кварталу 2016 року, однак сплатити судовий збір у справі у відповідача не було можливості, оскільки за цим кодом здійснюються видатки не лише за судовим збором, а й інші платежі, а тому першочергово здійснювалась оплата заборгованості по платежам та податкам до бюджетів.

Протоколом робочої групи ГУ ДФС у Житомирській області із організації визначення питання щодо доцільності/недоцільності оскарження рішень судів, винесених не на користь органів ДФС від 05.08.2016 №16/7/30/06-10-01, прийнято рішення про виділення коштів на сплату судового збору по справі №0670/516/11, а 11.08.2016 залишок коштів на рахунку по КЕКС 2800 дозволив сплатити судовий збір по даній справі в необхідному розмірі. Зазначені обставини вважає такими, що безпосередньо пов'язані з можливість поновлення строку апеляційного оскарження при фактичній сплаті судового збору.

Суд апеляційної інстанцій не знайшов підстав для визнання наведених відповідачем обставин пропуску строку на апеляційне оскарження поважними. Відмова суду у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження вмотивована тим, що відповідачем надано лише листи Управління ДКСУ у м.Житомирі, які містять інформацію про надходження виконавчих листів про стягнення з відповідача на користь стягувачів коштів на відшкодування судового збору та прийняття їх до виконання, доказів наявності непереборних об'єктивних причин, які перешкоджали своєчасному зверненню до суду з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог закону, суду не надано, у зв'язку з чим апеляційним судом прийнято рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження у справі, що відповідає вимогам абзаців першого та другого частини четвертої статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи касаційної скарги не можуть бути підставою для висновку, що судом апеляційної інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Податкові інспекції є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію, тому відсутність чи недостатність фінансування їх діяльності не може свідчити про наявність підстав для звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, у тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У п. 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року № 228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, не обмежена у праві в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, судова колегія вважає, що невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень, в межах встановлених законом процесуальних строків на апеляційне оскарження судового рішення, не може вважатися поважною причиною пропуску строку для звернення до суду.

Крім того, суб'єкт владних повноважень самостійно приймає рішення щодо необхідності оскарження судового рішення та сплати судового збору, яке має відбуватися в межах строків встановлених законом на таке оскарження, у даному випадку встановлених частиною другою статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст. 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 160, 210, 220-1, 223, 224, 230, 231, частиною п'ятою статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області залишити без задоволення.

Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2016 у справі №0670/516/11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України в порядку, на підставі та у строки, передбачені статтями 235 - 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: __________________ Т.М. Шипуліна

Судді: __________________ Л.І.Бившева

__________________ І.Я.Олендер