Справа № 462/1002/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7508/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В. М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи - Департаменту житлового господарства та

інфраструктури Львівської міської ради ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 червня 2017 року у справі № 462/1002/17 за адміністративним позовом Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про визнання бездіяльності протиправною та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, управління охорони історичного середовища Львівської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Міністерство культури України, Львівська обласна державна адміністрація,

ВСТАНОВИВ:

Представництво Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулося до суду з адміністративним позовом до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові (далі - інспекція ДАБК у місті Львові), в якому просило визнати протиправною відмову відповідача скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт щодо капітального ремонту цегляної огорожі комунальної 3-ої міської клінічної лікарні по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській в м. Львові від 07 жовтня 2016 року № ЛВ 48 та скасувати вказану декларацію.

Позовні вимоги обґрунтовувало посиланням на те, що відмова відповідача скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт щодо капітального ремонту цегляної огорожі комунальної 3-ої міської клінічної лікарні по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській в м. Львові є протиправною, оскільки така огорожа є частиною обєкта культурної спадщини - Старого єврейського кладовища, і окрім цього знаходиться в історичній частині середмістя Львова, яке входить до світової спадщини ЮНЕСКО, а відповідно реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт щодо її реконструкції була можливою лише за наявності відповідного дозволу Міністерства культури України на її проведення, якого в даному випадку надано не було.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 12 червня 2017 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеною постановою суду, інспекція ДАБК у місті Львові та Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради подали апеляційні скарги, в яких з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просять скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційних скарг обґрунтовують посиланням на помилковість висновків суду першої інстанції. Зазначають, що обєкт реконструкції - цегляна огорожа по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській в м. Львові належить комунальній 3-ій міській клінічній лікарні, не є обєктом культурної спадщини національного значення, а відтак проведення робіт щодо його реконструкції не потребувало дозволу Міністерства культури України.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційних скарг, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просили відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача та третьої особи Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційних скарг, посилаючись на викладені в них обставини, просили їх задовольнити.

Решта осіб, які беруть участь у справі не забезпечили явку уповноважених представників в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що беруть участь у справі, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, суд приходить до висновку, що такі підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи 07 жовтня 2016 року інспекцією ДАБК у місті Львові зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ЛВ48 щодо капітального ремонту цегляної огорожі комунальної 3-ої міської клінічної лікарні по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській у м. Львові, замовником яких виступив Департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради.

11 січня 2017 року Представництво Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу звернулося до інспекції ДАБК у місті Львові з листом, в якому просило скасувати реєстрацію вказаної вище декларації, посилаючись на те, що цегляна огорожа комунальної 3-ої міської клінічної лікарні по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській в м. Львові є складовою обєкта культурної спадщини - Старого єврейського кладовища і реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт щодо її реконструкції була можлива лише за наявності відповідного дозволу Міністерства культури України на її проведення, яке такого дозволу не надавало.

Листом відповідача від 09 лютого 2017 року № 0006-768 позивачу було повідомлено про те, що ним проводилась перевірка дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил щодо капітального ремонту цегляної огорожі комунальної 3-ої міської клінічної лікарні по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській у м. Львові, за результатами якої порушень вимог містобудівного законодавства на вказаному об'єкті виявлено не було, а відтак у нього немає законних підстав для скасування декларації про початок виконання будівельних робіт від 07 жовтня 2016 року № ЛВ 48.

Не погодившись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт щодо капітального ремонту цегляної огорожі комунальної 3-ої міської клінічної лікарні по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській в м. Львові від 07 жовтня 2016 року № ЛВ 48 є протиправною, оскільки обєкт реконструкції є складовою обєкта культурної спадщини, памяткою історії та мистецтва, знаходиться в межах історичного ареалу та зон регулювання забудови м. Львова, а відповідно реєстрація декларації про початок виконання будівельних робіт щодо її реконструкції можлива лише за наявності дозволу Міністерства культури України на проведення таких робіт, яке такого не надало, про що його було повідомлено листом позивача, однак ним не було вжито жодних заходів щодо скасування вказаної вище декларації.

Суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до видів об'єктів культурної спадщини відносяться, зокрема, історичні - будинки, споруди, їх комплекси (ансамблі), окремі поховання та некрополі, місця масових поховань померлих та померлих (загиблих) військовослужбовців (у тому числі іноземців), які загинули у війнах, внаслідок депортації та політичних репресій на території України, місця бойових дій, місця загибелі бойових кораблів, морських та річкових суден, у тому числі із залишками бойової техніки, озброєння, амуніції тощо, визначні місця, пов'язані з важливими історичними подіями, з життям та діяльністю відомих осіб, культурою та побутом народів.

Відповідно до пунктів 13, 14, 17 частини другої статті 5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, належить: здійснення нагляду за виконанням робіт з дослідження, консервації, реабілітації, реставрації, ремонту, пристосування й музеєфікації памяток та інших робіт на памятках; погодження програм та проектів містобудівних, архітектурних та ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на памятках національного значення, їх територіях, в історико-культурних заповідниках, на історико-культурних заповідних територіях, у зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм і проектів, реалізація яких може позначитися на обєктах культурної спадщини; надання дозволів на проведення робіт на памятках національного значення, їхніх територіях та в зонах охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об'єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам'яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам'ятки. Порядок визначення категорій пам'яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про охорону культурної спадщини» з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам'яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам'яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.

Межі та режими використання зон охорони пам'яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Аналіз вказаних правових норм дає підстави для висновку, що об'єкт нерухомого майна набуває правового статусу пам'ятки тільки із занесенням його до Реєстру. Заборона здійснення відповідних перетворень і робіт у межах зон охорони пам'яток без дозволу органу охорони культурної спадщини не є абсолютною, а стосується лише здійснення таких робіт щодо памяток національного значення.

Разом з тим відповідно до частин першої третьої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на обєктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється, зокрема, шляхом контролю за дотриманням законодавства у сфері містобудівної діяльності, вимог будівельних норм, державних стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування обєктів містобудування (далі - вихідні дані), проектної документації.

Відповідно до частини другої статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до абзацу 7 пункту 22 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Порядок) у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати обєкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до абзацу 9 пункту 22 Порядку орган державного архітектурно-будівельного контролю також скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Відповідно до пункту 24 Порядку декларацію може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, який її зареєстрував у разі: 1) подання замовником заяви про скасування декларації; 2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності обєкта проектній документації на будівництво такого обєкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже чинним законодавством передбачені конкретні підстави за наявності яких декларація про початок виконання будівельних робіт може бути скасована відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Звертаючись з відповідними вимогами до інспекції ДАБК у місті Львові та до суду позивач вказував на те, що обєкт реконструкції є об'єктом культурної спадщини, а відповідно виконання на ньому будівельних робіт можливе лише за наявності відповідного дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини, який у встановленому порядку отримано не було.

Як видно з наявної в матеріалах справи декларації про початок виконання будівельних робіт обєктом реконструкції є цегляна огорожа комунальної 3-ої міської клінічної лікарні по вул. Я. Рапопорта і вул. Клепарівській в м. Львові.

Жодних доказів того, що вказана огорожа є окремим об'єктом чи складовою обєкта культурної спадщини національного значення, на виконання ремонтних робіт щодо якого необхідний дозвіл центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини позивачем надано не було.

Більше того меж Старого єврейського кладовища, складовою частиною якого позивач вважає вказану огорожу щодо якої зареєстровано оскаржувану декларацію про початок виконання будівельних робіт, не встановлено і таке у встановленому законом порядку не набуло статусу памятки національного значення.

Відтак інспекцією ДАБК у місті Львові зроблено вірний висновок про відсутність підстав для скасування вказаної вище декларації за результатами проведеної нею перевірки дотримання вимог містобудівного законодавства.

Суд першої інстанції не встановив всіх фактичних обставин справи, неправильно витлумачив норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, щодо набуття статусу обєкта культурної спадщини та щодо заборон здійснення перетворень і робіт щодо них, в результаті чого прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваної постанови та прийняття нової про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради задовольнити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 12 червня 2017 року у справі № 462/1002/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову Представництва Американського об'єднання комітетів для євреїв бувшого Радянського Союзу до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові про визнання бездіяльності протиправною та скасування декларації про початок виконання будівельних робіт.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повний текст судового рішення виготовлено 18 вересня 2017 року.