Справа № 590/871/17
Суддя: Бондарчук Я. П.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 590/871/17
Провадження № 2-а/590/4/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Ямпільський районний суд

Сумської області

у складі: головуючого судді - Бондарчука Я.П.

при секретарі - Романенко О.П

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Ямпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування часу роботи позивача в районах Крайньої Півночі та зобов'язання зарахувати до пільгового стажу час роботи в районах Крайньої Півночі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування часу роботи позивача в районах Крайньої Півночі та зобов'язання зарахувати до пільгового стажу час роботи в районах Крайньої Півночі. Свої позовні вимоги мотивував тим, що він з 23.01.2013 року перебуває на обліку в Шосткинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З 20.05.1975 року по 31.07.1986 року він працював в Вуктильській автобазі автотранспортної колони «Главкомигазнефтестроя». Місто Вуктил віднесено до районів Крайньої Півночі, робота в яких дає право кратного обчислення трудового стажу при призначенні пенсії. Але при його зверненні до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі, листом Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 02.08.2017 року №39/В-1 йому було відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 20.05.1975 року по 31.07.1986 року до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, причиною відмови зазначено факт ненадання ним строкового трудового договору на відповідний період. Вважав рішення Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області протиправним та таким, що суперечить нормам матеріального права. Просив суд визнати протиправними дії Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування стажу роботи з 20.05.1975 року по 31.07.1986 року до стажу роботи в районах Крайньої Півночі та зобов'язати Шосткинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 20.05.1975 року по 31.07.1986 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, діючий на підставі довіреності від 11.09.2017 року №1753/05-13 (а.с.33), в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, про що надав заперечення на позов, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні по справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 23.01.2013 року перебуває на обліку в Шосткинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та одержує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (довідка Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 19.09.2017 року №2043/05-11, а.с.38).

Відповідно до довідки МСЕК від 16.06.2016 року серії 12ААА №485624 являється інфалідом ІІ групи загального захворювання безтерміново (а.с.8).

З 20.05.1975 року по 31.07.1986 року ОСОБА_1 працював в Вуктильській автобазі автотранспортної колони «Главкомигазнефтестроя» (архівна довідка від 11.02.2005 року №59 арх, а.с.10).

Згідно довідки Адміністрації муніципальної освіти "Місто Вуктил" від 17.02.2005 року №236 (а.с.11) встановлено, що місто Вуктил віднесено до районів Крайньої Півночі, робота в яких дає право кратного обчислення трудового стажу при призначенні пенсії.

При зверненні ОСОБА_1 до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області з заявою про призначення пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі, листом Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 02.08.2017 року №39/В-1 (а.с.9) йому було відмовлено в зарахуванні періоду роботи з 20.05.1975 року по 31.07.1986 року до стажу роботи в районах Крайньої Півночі, причиною відмови зазначено факт ненадання ним строкового трудового договору на відповідний період.

Посилання відповідача щодо відсутності у позивача письмових трудових договорів за час роботи у районі Крайньої Півночі суд оцінює критично з наступних підстав.

Відповідно до п.3 Постанови Ради Міністрів СРСР № 148 від 10 лютого 1960 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі»», зарахування одного року роботи за один рік та шість місяців було впроваджено з 01 березня 1960 року.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», було скорочено тривалість трудового договору, що надає право на отримання пільг, передбачених ст.5 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п'яти до трьох років.

Отже, єдиною умовою для отримання права на пільгове обчислення стажу при переході на пенсію (застосування коефіцієнту 1.5), починаючи з 01 березня 1960 року, було укладення трудового договору строком не менш ніж на п'ять років, а починаючи з 26.09.1967 року, цей термін було знижено до трьох років. Слід зазначити, що жодний з вищевказаних нормативно-правових документів не передбачав обов'язкового укладення письмового трудового договору.

Відповідно до положень ст.24 Кодексу законів про працю Української РСР від 01.06.1972 року, що діяли на момент виникнення трудових відносин між позивачем та роботодавцями, трудовий договір укладається, як правило, у письмовій формі, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівників на роботу.

Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Таким чином, при укладанні трудового договору письмова форма договору в обов'язковому порядку не вимагається.

Відповідно до ст.48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Аналогічні положення були закріплені в статті 15 Кодексу про працю РСФСР від 09.12.1971 року, що діяли на момент перебування у трудових відносинах позивача з роботодавцями, згідно яких також визначено, що «Трудовой договор (контракт) есть соглашение между трудящимся и предприятием, учреждением и организацией, по котрому трудящийся обязуется выполнять работу по определенной специальности, квалификации или должности с подчинением внутреннему трудовому распорядку, а предприятие, учреждение, организация обязуется выплачивать трудящемуся заработную плату и обеспечивать условия труда, предусмотренные законодательством о труде, коллективным договором и соглашением сторон.» Відповідно до статті 39 цього Кодексу «Трудовая книжка является основным документом о трудовой деятельности работника».

На теперішній час, гарантії прав громадян, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, які прирівняні до районів Крайньої Півночі у галузі пенсійного забезпечення, передбачені Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року.

Відповідно до ст.4 вказаної Тимчасової Угоди, при обчисленні пенсії або її частини, яка відповідає тривалості трудового стажу, виробленого в районах Крайньої Півночі або в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, до 01 січня 1991 року, на підставі статті 1 даної Угоди на території України визначення загального трудового стажу роботи, середньомісячного заробітку і розміру пенсії здійснюється згідно з її законодавством.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІУ від 09 липня 2003 року, період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Тобто, наявність письмового трудового договору не є виключною підставою для пільгового обчислення страхового стажу і вказана норма надає особі можливість надавати вказані документи за її вибором.

Відповідно до п.4, п.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 цього Порядку визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 р №637.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Пункт 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01.01.91 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР №1029 від 10.11.1967 року.

Відповідно до п.З ст.6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 року повинен був застосовуватися офіційно встановлений курс на момент призначення пенсії, тобто на 23.01.2013 року, курс валют є загальновідомим.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" відповідач повинен був розраховувати розмір пенсії, виходячи з усього розміру заробітної плати, у тому числі з районним коефіцієнтом північної надбавки, оскільки з усієї заробітної плати сплачувалися внески в пенсійний фонд.

Згідно ст.27 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 5 липня 2003 року, розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону. При цьому виплати, що враховуються в заробітну плату застрахованої особи для обчислення пенсії, передбачені ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Зокрема, відповідно до пунктів 1 і 2 цієї статті до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величині бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування визначеної відповідно до закону; Суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної платі (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Зазначеними нормами законодавства встановлено загальну максимальну величину заробітної плати, яка враховується в цілях обчислення пенсії, проте норми наведеного вище Закону не містять жодних приписів щодо виключення з розміру заробітної плати районних коефіцієнтів чи північних надбавок.

Згідно наданої до суду копії трудової книжки (а.с.23-30), довідок Адміністрації муніципальної освіти "Місто Вуктил" від 11.02.2005 року №58 арх (а.с.12,13) та архівних довідок Адміністрації міського округу «Вуктил» Республіки Комі від 02.06.2017 року №333 та від 22.06.2017 року №624 (а.с.31,32) встановлено факт роботи ОСОБА_1, який в період з 20.05.1975 року по 31.07.1986 року працював в районах Крайньої Півночі.

За таких обставин, суд вважає, що вимоги відповідача Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області стосовно надання позивачем письмових договорів про роботу на Крайній Півночі для підтвердження пільгового стажу та позбавлення позивача права на пільгове обчислення страхового стажу за період роботи на Крайній Півночі, а також неврахування при розрахунку пенсії позивача заробітної плати, сум районного коефіцієнту та північної надбавки при визначенні розміру заробітної плати за період роботи за спірний період в районах Крайньої Півночі та зарахування періоду роботи в районах Крайньої Півночі в одинарному розмірі є протиправними.

Позивач ОСОБА_1 при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, так як є інвалідом ІІ групи загального захворювання безтерміново.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України ""Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.5 Закону України ""Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України.

За таких обставин, судовий збір підлягає віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 17, 18, 158-162, 256 КАС України, ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р №22-1, Тимчасовою Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації від 15 січня 1993 року, Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року 148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10.11.1967 року, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним рішення Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування часу роботи позивача в районах Крайньої Півночі та зобов'язання зарахувати до пільгового стажу час роботи в районах Крайньої Півночі - задовольнити.

Визнати протиправними дії Шосткинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо неврахування стажу роботи з 20.05.1975 року по 31.07.1986 року до стажу роботи в районах Крайньої Півночі.

Зобов'язати Шосткинське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити перерахунок пенсії з урахуванням стажу роботи в районах Крайньої Півночі з 20.05.1975 року по 31.07.1986 року.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Постанова суду може бути оскаржена до Харківського адміністративного апеляційного суду через Ямпільський районний суд Сумської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня її проголошення.

Суддя Я.П. Бондарчук