Справа № 265/3533/17
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Міхєєва І.М.
Суддя-доповідач - ОСОБА_1
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року справа №265/3533/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді: Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 р. у справі № 265/3533/17 (головуючий І інстанції Міхєєва І.М.) за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області з позовом Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області (далі відповідач, апелянт,УПФУ) в якому просив визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11 (далі Закон № 3723) протиправними та зобов'язати Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України (надалі за текстом Лівобережне УПФУ) призначити, розрахувати та виплачувати пенсію відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-Х11, починаючи з 12 вересня 2016 року у розмірі 60% від середньомісячного заробітку за останні 24 календарних місяці роботи перед звернення за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 р. у справі № 265/3533/17 адміністративний позов ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано дії Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області, які полягають у відмові ОСОБА_2 у призначені пенсії держаного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, № 3723-Х11, протиправними.

Скасовано рішення Лівобережного об'єднаного управління пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області від 25.04.2017 року № 19 про відмову ОСОБА_2 в призначенні пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723- Х11.

Зобов'язано Лівобережне об'єднане управління пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області призначити, розрахувати та виплачувати ОСОБА_2 пенсію державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, № 3723-Х11, починаючи з 12 вересня 2016 року у розмірі 60% від середньомісячного заробітку за останні 24 календарних місяці роботи перед зверненням за пенсією з урахуванням усіх виплат, з яких сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, з часу виникнення права на пенсію, а саме: з часу встановлення ІІ групи інвалідності з 12 вересня 2016 року.

Відповідачем подана апеляційна скарга, в якій апелянт з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати постанову, ухвалити нову про відмову у задоволенні позову. Апелянт зазначає, що на час звернення до управління за призначенням пенсії та по теперішній час ОСОБА_2 працює на посаді судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області. Відповідно до ст.90 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, який набув чинності з 01.05.2016 року, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 року №889-VІІІ, не визначено окремий порядок призначення державним службовцям пенсії по інвалідності. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про державну службу», дія цього нормативно-правового акту не поширюється зокрема на суддів. Отже, на момент звернення до управління із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_2, працював на посаді судді, яка відповідно до Закону №889 не відноситься до посад державних службовців. Таким чином, рішення Лівобережного УПФУ №19 від 25.04.2017 року є законним, обґрунтованим та відповідає діючим нормам пенсійного законодавства.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено ОСОБА_2 з 12.09.2016 року перебуває на обліку в управлінні, як отримувач пенсії по інвалідності (2 група загальне захворювання) відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Судом першої інстанції також встановлено, що з довідки Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 04.04.2017 та копії трудової книжки від 11.04.2002, ОСОБА_2 має загальний стаж роботи 17 років 06 місяців 02 днів, з них стаж роботи на прокурорських посадах - 7 років 07 місяців 14 днів, стаж роботи на посадах судді - 7 років 4 місяці 18 днів (станом на день звернення до Лівобережного УПФУ із заявою про переведення пенсії). З 26.11.2009 року по теперішній час позивач працює на посаді судді Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області.

13.04.2017 року до Лівобережного УПФУ ОСОБА_2 звернувся із заявою про переведення пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності згідно з Законом України «Про державну службу». До заяви було додано наступні документи: належним чином завірена копія трудової книжки, довідка Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 04.04.2017 року про стаж роботи, територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області від 06.04.2017 року №04-1204 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), від 06.04.2017 року №04-1206 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), копії паспорту та ідентифікаційного коду.

Рішенням Лівобережного УПФУ №19 від 25 квітня 2017 року ОСОБА_2 відмовлено у переведенні з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу». Рішення обґрунтовано п.п.12 п.3 ст. 3 дія Закону України «Про Державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII, а саме не поширенням норм Закону на суддів.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апарату, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України «Про державну службу».

Згідно п.1 ч.2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про державну службу» № 889 визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

В пункті 10 зазначеного розділу вказано, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів звертає увагу, що в цьому пункті йдеться про осіб, які займають посади державних службовців на день набрання чинності Закону № 889.

З дня набрання чинності Закону № 889 (01 травня 2016 року) його дія, відповідно п.12 частини 3 статті 3 Закону № 889, на позивача не поширюється.

При таких обставинах ОСОБА_2 з дати набрання Законом № 889 не займає посаду державного службовця у розумінні п.10 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України «Про державну службу» № 889.

В пункті 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889, зазначено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який зазначив, що відповідно Переліку посад державної служби, які обіймали особи - державні службовці, що належать до певної категорії посад, передбачених Законом № 3723, визначається Кабінетом Міністрів України ст.25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Відповідно до частини 1 та 2 Порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994, № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби. До стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, зокрема, на посадах суддів, прокурорів.

Тобто, посади прокурора, судді, які обіймав ОСОБА_2 відносяться до стажу державної служби, однак застосувати п.12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889 також неможливо, оскільки як було встановлено судом першої інстанції стаж позивач при роботі на цих посадах становить17 років 07 місяців 14 днів, тобто менше ніж 20 років.

При таких обставинах колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про можливість застосування до позивача вимог ст.37 Закону № 3723.

Колегія суддів зазначає, що Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м.Маріуполя Донецької області діяло відповідно ст..19 Конституції України в межах наданих повноважень,відповідно до законодавства.

Пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України встановлено, що підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм матеріального права. При таких обставинах апеляційна скарга підлягає задоволенню. Постанову суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 10, 11, 159, 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області на постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 р. у справі № 265/3533/17- задовольнити.

Постанову Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 01 серпня 2017 р. у справі № 265/3533/17- скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили..

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

ОСОБА_3