Справа № 803/653/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8546/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Матковська З.М.,

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників сторін:

від відповідача Масич І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 року у адміністративній справі № 803/653/17 за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Державна екологічна інспекція у Волинській області (далі - Держекоінспекція у Волинській області) звернулася з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» (далі - ТзОВ «БІО-ПЕК») про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) шляхом тимчасового призупинення виробництва ТзОВ «БІО-ПЕК», яке знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ранкова, 1 до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами та до отримання позитивного висновку державної екологічної експертизи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконання робіт ТзОВ «БІО-ПЕК» в частині експлуатації стаціонарних джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюється за відсутності необхідних дозволів на такі викиди, що порушує вимоги статей 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», і, крім того, виробництво відповідача, що знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ранкова, 1, здійснюється за відсутності висновку державної екологічної експертизи, який є документом дозвільного характеру, чим порушено вимоги пункту 3 статті 13, статті 39 Закону України «Про екологічну експертизу», статті 27, 29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 року у адміністративній справі № 803/653/17 адміністративний позов задоволено повністю. Тимчасово зупинено виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» робіт в частині експлуатації стаціонарних джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря: №№ 1-5 - дріжджогенераторного та бродильного відділення, №№ 6-10 - установки дистиляції і обезводнення, № 11- скубера сірчаної кислоти, № 12 - наземного резервуару для зберігання сірчаної кислоти, № 13 - наземного резервуару ортофосфорної кислоти, №№ 14-15 - котельні, №№ 16-25 - підземних резервуарів готової продукції, №№ 26-33 - наземних резервуарів готової продукції, № 34 - наземного резервуару для бензину, №№ 35-36 - наземних резервуарів для зберігання денатуратів, №№ 37-38 - пропускного відділення, до отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, а також тимчасово зупинено виробництво (виготовлення) продукції, що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ранкова, 1, до отримання позитивного висновку державної екологічної експертизи.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з'ясування обставин спору апелянт просить постанову суду першої інстанції скасувати, та прийняти нову, якою у задоволені позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримує вимоги апеляційної скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно ч.4 ст. 196 КАС України.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з наступного.

Держекоінспекцією у Волинській області, на підставі наказу від 24 квітня 2017 року № 73, та направлення на проведення позапланової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства ТзОВ «БІО-ПЕК» від 24 квітня 2017 року № 221 проведена позапланова перевірка дотримання вимог природоохоронного законодавства товариством «БІО-ПЕК», що знаходиться за адресою: м. Луцьк, вул. Ранкова, 1, щодо фактів викладених у зверненні гр. ОСОБА_2 тривалістю 10 робочих днів з 25 квітня 2017 року, за результатами якої складено уніфікований акт від 25 квітня 2017 року по 12 травня 2017 року.

Перевіркою встановлено ряд порушень зі сторони відповідача, в тому числі й ті, що стали підставою для звернення до суду з позовом щодо застосування заходів реагування, а саме: - в порушення вимог абзацу другого частини першої статі 10, частини п'ятої статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» здійснюється експлуатація за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, якими є - дріжджогенераторне та бродильне відділення; установка дистиляції і обезводження; скубер сірчаної кислоти; наземний резервуар для зберігання сірчаної кислоти; наземний резервуар ортофосфорної кислоти; котельня; підземні резервуари готової продукції; наземні резервуари готової продукції; наземний резервуар для бензину; наземні резервуари для зберігання денатуратів, пропускне відділення, які знаходяться на території ТзОВ «БІО-ПЕК» за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ранкова, 1.; - відсутній висновок державної екологічної експертизи, чим порушено ст.39 Закону України «Про екологічну експертизу», статті 29 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та вимоги Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України.

Судом також встановлено, що 12 травня 2017 року та 22 травня 2017 року працівниками інспекції складено ряд протоколів про адміністративні правопорушення № 001628, № 000670, № 001620 на директора ТзОВ «Біопаливно-енергетична компанія» за не одержання висновку державної екологічної експертизи; не забезпечення отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; незабезпечення контролю за операціями поводження з відходами.

22 травня 2017 року за № 000543 винесено постанову про накладення на зазначену посадову особу ТзОВ «БІО-ПЕК» адміністративного стягнення за незабезпечення отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами; незабезпечення контролю за операціями поводження з відходами в розмірі 102грн. на підставі ст.78 КУпАП.

17 травня 2017 року позивачем винесено припис № 000295, яким зобов'язано усунути порушення природоохоронного законодавства, виявлених під час перевірки дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, в тому числі: 1) отримати висновок державної екологічної експертизи - до 20.10.2017 року; 2) отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря від стаціонарних джерел - до 20.07.2017 року.

Враховуючи пряму заборону на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря до отримання відповідного дозволу на здійснення таких викидів, суд першої інстанції дійшов висновку, що твердження відповідача щодо необхідності функціонування виробництва для проведення інструментально-лабораторних вимірювань забруднюючих речовин на стаціонарних джерелах викиду є необґрунтовані, та зазначає, що відповідач за ознаками своєї економічної діяльності відноситься до п.9 Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку - «хімічне виробництво», а відтак здійснення державної екологічної експертизи для нього є обов'язковим.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступного.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно з ч. 1 ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить, зокрема, організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства, в тому числі про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов.

Центральним органом виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів є Державна екологічна інспекція України, правовий статус якої визначено у Положенні, затвердженому Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №454/2011 (далі - Положення №454/2011).

Відповідно до п. 7 Положення №454/2011, Держекоінспекція України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, морські екологічні інспекції (Азовська, Азово-Чорноморська, Північно-Західного регіону Чорного моря).

Згідно з п.п. 4, 6 Положення №454/2011, Держекоінспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог, зокрема, законодавства про поводження з відходами; законодавства щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов, тощо.

Держекоінспекція України для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: приймати рішення про обмеження чи зупинення (тимчасово) діяльності підприємств і об'єктів незалежно від їх підпорядкування та форми власності, якщо їх експлуатація здійснюється з порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, вимог дозволів на використання природних ресурсів, з перевищенням нормативів гранично допустимих викидів впливу фізичних та біологічних факторів і лімітів скидів забруднюючих речовин, за винятком суб'єктів підприємницької діяльності (інвесторів), що провадять свою діяльність відповідно до законодавства про угоди щодо розподілу продукції.

Водночас, відповідно до ч.ч. 5, 9 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб'єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 Порядку проведення та оплати робіт, пов'язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, які отримали такі дозволи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року №302 (надалі - Порядок), дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який дає право підприємствам, установам, організаціям та громадянам-підприємцям (далі - суб'єкт господарювання) експлуатувати об'єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші, за умови дотримання встановлених відповідних нормативів граничнодопустимих викидів та вимог до технологічних процесів у частині обмеження викидів забруднюючих речовин протягом визначеного в дозволі терміну.

Згідно з п. 4 Порядку, для отримання дозволу суб'єкт господарювання: оформляє заяву; готує документи, в яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин; проводить інвентаризацію стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, видів та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, пилогазоочисного обладнання; проводить оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан атмосферного повітря на межі санітарно-захисної зони; розробляє плани заходів щодо: досягнення встановлених нормативів граничнодопустимих викидів для найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин; охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; ліквідації причин і наслідків забруднення атмосферного повітря; остаточного припинення діяльності, пов'язаної з викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, та приведення місця діяльності у задовільний стан; запобігання перевищенню встановлених нормативів граничнодопустимих викидів у процесі виробництва; здійснення контролю за дотриманням встановлених нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин та умов дозволу на викиди; обґрунтовує розміри нормативних санітарно-захисних зон, проводить оцінку витрат, пов'язаних з реалізацією заходів щодо їх створення; проводить оцінку та аналіз витрат, пов'язаних з реалізацією запланованих заходів щодо запобігання забрудненню атмосферного повітря; готує інформацію про отримання дозволу для ознайомлення з нею громадськості відповідно до законодавства. Суб'єкт господарювання для розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, може залучати установи, організації та заклади, яким Мінприроди надає право на розроблення цих документів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» має в користуванні цех біотехнічних компонентів, який знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, село Рованці, вул. Промислова,3. До даного цеху біотехнічних компонентів також відносяться місця зберігання біоетанолу, які розташовані за цією ж адресою та внесені до ЄДР, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою № 185001 від 24.11.2016 року.

Виробництво спирту етилового (у тому числі як лікарського засобу), спирту етилового ректифікованого виноградного, спирту етилового ректифікованого плодового може здійснюватися лише на державних підприємствах, а біоетанолу - на підприємствах усіх форм власності за наявності у них ліцензій.

24.01.2017 року відповідачем отримано ліцензію на виробництво біоетанолу, оскільки його виробництво дозволено підприємством усіх форм власності за наявності у них ліцензії, як це визначено ст. 2 ЗУ № 481/95-ВР від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Ст. 1 ЗУ № 481/95-ВРТ від 19.12.1995 року «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» визначає біоетанол як спирт етиловий зневоднений, виготовлений з біомаси для використання як біопаливо, аналогічну сферу застосування визначає також і національний стандарт на даний продукт, а саме, що біоетанол призначено для виготовлення палива моторного сумішевого, добавок до палива на основі біоетанолу - біокомпонентів моторного палива шляхом змішування біоетанолу з органічними сполуками та паливом, одержаними з вуглеводневої сировини, в яких вміст біоетанолу відповідає вимогам нормативних документів.

Закон України № 1391-ХІУ від 14.01.2000 року «Про альтернативні види палива» містить також визначення даного продукту та зазначає, що біоетанол це - спирт етиловий зневоднений, виготовлений з біомаси або спирту етилового-сирцю для використання як біопаливо. Ст.4 даного Закону відносить до альтернативних видів рідкого палива спирти (біоетанол, біобутанол) та отримані на їх основі синтетичні продукти, що можуть використовуватись як паливо або компоненти палива (добавка на основі біоетанолу та біобутанолу), олії, інші види рідкого паливам з біомаси ( у тому числі біодизель).

При виробництві біоетанолу Національний стандарт України ДСТУ 7166:2010 «Біоетанол. Технічні умови» передбачає його обов'язкову денатурацію, що виключає можливість використання його для виготовлення алкогольних напоїв. Денатурація біоетанолу (спирту етилового) здійснюється відповідно до вимог зазначеного стандарту бензином від 1 до 1,5%.

На біоетанол визначений код в УКТ ЗЕД, а саме 2, що підтверджується експортним висновком Волинської торгово-промислової палати № В-630 від 20.04.2017 року. Біоетанол віднесено до категорії готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої і оцет; тютюн та його замінники.

Відтак, беручи до уваги технологію виробництва ТзОВ «БІО ПЕК», що практично не відрізняється від виробництва спирту етилового харчового (за виключенням стадії ректифікації), основну сировину (мелясу бурякову, яка відноситься до побічного продукту бурякоцукрового виробництва та використовується як сировина для виробництва етилового спирту, харчових кислот, хлібопекарських та кормових дріжджів і як добавка для корму сільськогосподарських тварин, а також практикується до застосування в кондитерській галузі для приготування випічки), що використовується на підприємстві, та коду УКТ ЗЕД 2207 20 00 10, за яким біоетанол віднесено до коду ІУ ( з 16 по 24) «Готові харчові продукти; алкогольні та безалкогольні напої і оцет; тютюн та його замінники», хоча він і не використовується в харчовій промисловості, відтак ТзОВ «БІО ПЕК» саме за технологією виробництва та основною сировиною (меляса бурякова) може бути прирівняний до підприємств харчової промисловості.

Відповідачем 21.09.2016 року було укладено договір з ФОП ОСОБА_3 на проведення інструментально-лабораторних вимірювань забруднюючих речовин на стаціонарних джерелах викиду та розроблення документів, обґрунтування обсягів викидів забруднюючих речовин стаціонарними джерелами товариства.

12.01.2017 року відповідачем укладено договір з ТзОВ «Волиньекопромпроект» щодо розроблення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів забруднюючих речовин. Копії документів долучені до матеріалів справи.

Філією державного підприємства «Спеціалізована державна експерта організація - центральна служба української державної будівельної експертизи» у Волинській області 03.06.2017 року надано Експертний звіт щодо розгляду проектної документації за проектом «Нове будівництво цеху біотехнічних компонентів потужністю 48 т/добу в с. Рованці Боратинської сільської ради, Луцького району, Волинської області». За результатами розгляду проектної документації і зняття зауважень встановлено, що зазначена документація розроблена відповідно до вихідних даних на проектування та дотримання вимог.

В ході перевірки Державною екологічною інспекцією у Волинській області встановлено джерела утворення забруднюючих речовин та викиди їх в атмосферне повітря, які знаходяться на території товариства та розташовані за адресою с. Рованці, Луцького району, Волинської області.

За нормами статті 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров'я людей.

16.03.2017 року Луцьким міськрайонним відділом ДУ «Волинський ОЛЦ МОЗ України» відібрано проби повітря, в результаті чого виявлено, що виявлені концентрації досліджувальних речовин відповідають вимогам «Гранично-допустимі концентрації хімічних і біологічних речовин в атмосферному повітрі населених місць» затверджених 03.03.2015 року дані дослідження оформлено протоколами, копії яких наявні в матеріалах справи.

10.04.2017 року проведено обстеження об'єкта головним спеціалістом відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства управління Держпродспоживслужби в Луцькому районі та складено Акт санітарно-епідеміологічного обстеження об'єкта, що розташований в с. Рованці, Луцького району, вул. Промислова,3. У вказаному акті зазначено, що в межах впливу об'єкта, очікувані концентрації забруднюючих речовин у приземному шарі атмосферного повітря не перевищують гігієнічних нормативів, якість атмосферного повітря відповідає гранично-допустимому вмісту забруднюючих речовин, при якому відсутній негативний вплив на здоров'я людини та стан навколишнього природного середовища.

23.06.2017 року Львівською вимірювальною лабораторією відібрані проби повітря, зроблені висновки та оформлені протоколами дослідження повітря населених пунктів №№ 523,525,522. За даними вимірювань в пробах атмосферного повітря перевищення ГДК досліджувальної речовини: аміаку та сірководню не виявлено.

Всі наведені факти підтверджують, що підприємство не викидає в повітря шкідливі речовини і всі викиди є в межах норми.

Враховуючи положення Інструкції «Про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців», де в п. 2.9 зазначається, що у відомостях щодо викиду та обсягів викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами наводяться дані, які готуються на підставі звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві. Пункт 2.9.2, зазначає, що характеристика джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та їх параметрів, характеристика установок очистки газів, їх технічний стан і середня ефективність роботи, параметри газопилового потоку, характеристика джерел залпових та неорганізованих викидів складається за відповідними формами та характеристика параметрів викидів повинна прийматись у реальних умовах експлуатації підприємства.

Відповідно до статті 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи призвели до помилкового висновку, у зв'язку з чим, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 198 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. 160, ст.ст. 195,196, п.п. 3,4 ст. 198, п. 4 ст. 202, ч. 1 ст. 203, ч. 2 ст. 205 ст.ст. 207,254 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біопаливно-енергетична компанія» задовольнити.

Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 року у адміністративній справі № 803/653/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволені позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення. На постанову протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська
Повний текст судового рішення виготовлено 22.09.2017р.