Справа № 806/699/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" вересня 2017 р. Справа № 806/699/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

апелянта, його представника, представника Відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" лютого 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, 3-ті особи - Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області , Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області , ОСОБА_4 про визнання незаконними та скасування наказів від 01.04.2016 р. №6-1071/14-16-СГ, №6-1072/14-16-СГ ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01.04.2016 №6-1071/14-16-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" відносно земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 2,1425 га, та №6-1072/14-16-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" відносно земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 22,8575 га.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував, що 29.03.2011 року між ним та Житомирською районною державною адміністрацією укладено договір оренди земельної ділянки площею 25,0000 га, яка знаходяться на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області (за межами населеного пункту), у тому числі земельних ділянок з кадастровими номерами НОМЕР_1, площею 2,1425 га, і НОМЕР_2, площею 22,8575 га. До закінчення строку дії цього договору, він звернувся із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про продовження терміну дії договору оренди землі. На момент звернення до суду жодної відповіді не отримав, однак довідався, що відповідачем прийнято накази від 01.04.2016 р. №6-1071/14-16-СГ, №6-1072/14-16-СГ, якими надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка перебуває у його в оренді, ОСОБА_4, з метою подальшої передачі даних земельних ділянок в оренду для ведення фермерського господарства. Позивач вважає, що вказані накази видані з порушенням його прав як орендаря, без дотримання ч.5 ст.116 Земельного кодексу України та ч.ч.1,6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", тому є незаконними і підлягають скасуванню.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи та представників третіх осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Встановлено, що 29 березня 2011 року між Житомирською районною державною адміністрацією Житомирської області (Орендодавець) та ОСОБА_3 (Орендар) укладено договір оренди земельної ділянки. За умовами цього договору Орендодавець на підставі розпорядження Житомирської райдержадміністрації за № 1028 від 10.11.2010 "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок гр. ОСОБА_3 загальною площею 25,00 га за рахунок земель запасу для сінокосіння на території Туровецької сільської ради" надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для сінокосіння, яка знаходиться на території Туровецької сільської ради за межами населених пунктів Житомирського району та області. В оренду передано земельну ділянку загальною площею 25,0000 га, у тому числі: сіножаті - 21,5014 га, пасовище - 3,4986 га.

Пунктом 8 цього договору визначено, що договір укладено на 5 (п'ять) років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Договір зареєстрований в Управлінні Держкомзему у Житомирському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29 березня 2011 року за №00124.

В подальшому листом Житомирської районної державної адміністрації Житомирської області від 21.03.2016 №18-3/382 ОСОБА_3 повідомлено, що, з метою приведення у відповідність до вимог чинного законодавства договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, йому необхідно у місячний термін з дня отримання даного повідомлення звернутись до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Матеріалами справи підтверджено, що 12.03.2016 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області з клопотанням датованим 28.02.2016, у якому просив продовжити (поновити) дію Договору оренди земельної ділянки від 29.03.2011 за №00124, який укладений відносно земельної ділянки, площею 25,0000 га, яка знаходиться на території Туровецької сільської ради Житомирського району, строком на 25 років; у разі неможливості продовження (поновлення) дії Договору оренди земельної ділянки від 29.03.2011 за №00124 укласти з ним новий Договір оренди земельної ділянки, площею 25,0000 га, яка знаходиться на території Туровецької сільської ради Житомирського району Житомирської області, строком на 25 років.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області в листі від 26.04.2016 №Т-2666/0-1360/6-16 повідомило позивача про те, що ним не дотримано термін звернення про намір продовжити дію договору та роз'яснено, що ОСОБА_3 має право на набуття права оренди на земельну ділянку на загальних підставах.

ОСОБА_3 заперечує факт отримання зазначеного повідомлення. В управлінні Держгеокадастру дані про отримання ОСОБА_3 зазначеного листа - відсутні.

Разом з цим, судом з'ясовано, що 01 квітня 2016 року Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області видано накази "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", а саме:

- №6-1071/14-16-СГ, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Житомирського району, за межами населених пунктів Туровецької сільської ради. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,1425 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (01.02);

- №6-1072/14-16-СГ, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Житомирського району, за межами населених пунктів Туровецької сільської ради. Орієнтовний розмір земельної ділянки 22,8575 га, з цільовим призначенням - для ведення фермерського господарства (01.02).

Позивач стверджуючи, що він належним чином використовував земельну ділянку за призначенням та сплачував орендну плату, звернувся до суду з даним позовом зазначаючи, що вказаними наказами відповідача порушено його права як орендаря, договір з яким вважається пролонгованим з 29.04.2016.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оспорювані накази не стосуються безпосередньо позивача, а тому не порушують його прав.

Водночас суд звернув увагу на те, що позивач не навів обґрунтувань того, як саме задоволення позову зможе поновити порушене, на його думку, право.

Також, суд виходив з того, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування (оренду), а скасування такого акта (актів) не породжує наслідків для власника чи орендаря земельної ділянки, оскільки захист порушеного права у разі набуття права власності на земельну ділянку, укладання договору оренди юридичною чи фізичною особою має вирішуватися за нормами цивільного законодавства.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту порушених прав не забезпечує їх реального захисту. Так як у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про право цивільне.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів непогоджується з висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Завданням адміністративного судочинства, згідно зі ч.1 ст.2 КАС України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

У пункті 8 частини 1 статті 3 КАС України визначено, що позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для задоволення позову адміністративний суд повинен установити, що в зв'язку з прийняттям рішенням чи вчиненням дій (допущення бездіяльності) суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). Тобто порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов'язковими.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Відтак, при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право.

У відповідності до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Земельний кодекс України), центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом ст.124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною третьою вказаної статті Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Відповідно до ч.10 ст.123 згаданого Кодексу, рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; вилучення земельних ділянок у землекористувачів із затвердженням умов вилучення земельних ділянок (у разі необхідності); надання земельної ділянки особі у користування з визначенням умов її використання і затвердженням умов надання, у тому числі (у разі необхідності) вимог щодо відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва.

Виходячи з аналізу даних норм, колегія суддів зазначає, що право на постійне користування земельною ділянкою може бути отримане особою після виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки та погодження цього проекту у порядку визначеному законодавчими нормами. Отримання дозволу на землеустрій передбачає перевірку органом виконавчої влади, наділеним повноваженнями контролю за земельним устроєм, стану власності на земельну ділянку на яку особа просить надати дозвіл щодо землеустрою.

При цьому, колегія суддів погодилась би з висновком суду першої інстанції, що наказ уповноваженого органу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду породжує права й обов'язки тільки тих суб'єктів (чи визначеного цим актом певного кола суб'єктів), яким його адресовано за відсутності однієї умови, що на зазначену земельну ділянку відсутні у будь-кого (крім власників вказаних земельних ділянок) права на її використання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з клопотанням про поновлення договору оренди землі, строк якого закінчувався 29.03.2016 року - 12.03.2016 року. При цьому, ОСОБА_3 в своєму клопотанні зазначав, що у разі неможливості поновлення терміну дії договору оренди землі на новий строк, просив надати йому дозвіл на укладання договору оренди відповідної земельної ділянки на новий строк на загальних умовах.

В цей же час, без вирішення клопотання позивача, за заявою ОСОБА_4 від 24.03.2016 року про надання йому дозволів на розроблення проектів землеустрою на земельні ділянки, які орендує позивач, Відповідач, 01.04.2016 року виносить накази про надання ОСОБА_4 дозволів на розробку проекту землеустрою на земельні ділянки, які, на час звернення з заявою, знаходилися в оренді позивача.

У зв"язку з подальшим вирішенням Позивачем раніше заявленого клопотання від 12.03.2016 р. про продовження (поновлення) дії Договору оренди та зверненням до Відповідача з листом від 18.04.2016 року з наданням, на його усну вимогу, додаткових матеріалів, позивачу неофіційно стало відомо про наявність наказів стосовно ОСОБА_4.

Зазначені обставини змусили його, 29.04.2016 року звернутися до суду.

Також позивач зазначив, що рішення про відмову в задоволенні його клопотання від 12.03.2016 року, датоване Відповідачем 26.04.2016 року, ним отримано лише 18.05.2016 року. До цього, ніяких рішень він не отримував.

Зазначених Позивачем обставин Відповідачем в суді не спростовано та не підтверджено направлення зазначеного рішення позивачу саме 26.04.2016 року.

За таких підстав, коли на час винесення оскаржених наказів, ОСОБА_6 був орендарем спірних земельних ділянок і так як суду не доведено, що Відповідач в місячний термін з часу закінчення договору оренди, повідомив Позивача про небажання продовжити термін його дії, то за таких підстав, висновок суду першої інстанції, що оскаржені Накази не порушують прав Позивача не відповідають встановленим обставинам по справи.

Колегія суддів вважає, що до вирішення земельних питань з ОСОБА_6 (відмов в продовженні Договору або наданні в оренду земельних ділянок на загальних підставах) оскаржені накази за датою їх винесення, є поспішними, та, підлягають скасуванню.

Судом першої інстанції не враховано зазначених обставин, прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, тому постанова підлягає скасуванню з прийняттям нової про задоволення позову.

Відповідно до ст.94 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 2923.80 грн. документально підтверджених, понесених судових витрат.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "02" лютого 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 01.04.2016 №6-1071/14-16-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" відносно земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1, площею 2,1425 га, та №6-1072/14-16-СГ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" відносно земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_2, площею 22,8575 га.

Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області 2923.80 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10000

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області вул.Довженка,45,м.Житомир,10002

4-6 третій особі: Житомирська районна державна адміністрація Житомирської області - вул.Л.Українки,1,м.Житомир,10003,

Управління Держгеокадастру у Житомирському районі Житомирської області - вул.Мала Бердичівська,17,м.Житомир,10014,

ОСОБА_4 - АДРЕСА_2