Справа № 335/8823/17
Суддя: Калюжна В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8823/17 2-а/335/411/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжна В.В., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що з 23 жовтня 2006 року перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі та їй була призначена пенсія за вислугу років, у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати. Виплата пенсії за вислугу років не здійснювалася, так як вона з 25 жовтня 2006 року почала працювати далі на посаді медичної сестри фізвідділеня 2-ї міської дитячої лікарні.

З 20 квітня 2017 року позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 20 квітня 2017 року звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із досягненням мною віку встановленого абз. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем призначено пенсію за віком з 20.04.2017 року, при цьому врахований заробіток за періоди страхового стажу, зазначеного в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

24 травня 2017 року позивач звернулася до Відповідача з заявою про перерахування пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

ОСОБА_2 листом від 29.05.2017р. № 125/К-9 було зазначено, що пенсію розраховано вірно у відповідності до вимог чинного законодавства. Розмір пенсії за віком з 20.04.2017 року складає 1194,72 грн.

14 червня 2017 року позивач звернулася до Відповідача з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення на підставі пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про розрахунок моєї пенсії із підвищенням її розміру відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_2 листом від 22.06.2017р. № 173/К-9 було зазначено, що пенсію розраховано вірно у відповідності до вимог чинного законодавства, а правові підстави для виплати грошової допомоги відсутні.

Посилаючись на те, що дії відповідача є протиправними та такими, що порушують право на належне пенсійне забезпечення, позивач просив суд визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі щодо відмови ОСОБА_1 в застосуванні гіри здійсненні розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме за 2014-2016 роки, в підвищені розміру пенсії за віком відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»- неправомірними.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі вчинити певні дії, а саме: здійснити розрахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням при здійсненні розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», підвищити розмір пенсії за віком відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» провести відповідні виплати з 20.04.2017р. з урахуванням здійснених за цей період виплат та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 20 квітня 2017 року.

Також просила стягнути з Головного Управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області судовий збір 640,00 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.07.2017 відкрито скорочене провадження у даній справі.

До суду надійшли письмові заперечення відповідача проти позову, в яких відповідач із посиланням на норми чинного законодавства просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публiчно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Відсутність хоча б однієї з наведених вище ознак є підставою для задоволення адміністративного позову.

При вирішенні цієї справи суд, у відповідності до ст. 8 Конституції України та ст. 8 КАС України керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, 19.04.1959р.н., з 23 жовтня 2006 року перебуває на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі та їй була призначена пенсія за вислугу років, у відповідності до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжувала працювати. Виплата пенсії за вислугу років не здійснювалася, так як вона з 25 жовтня 2006 року почала працювати далі на посаді медичної сестри фізвідділеня 2-ї міської дитячої лікарні.

З 20 квітня 2017 року позивач набула право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» і 20 квітня 2017 року звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із досягненням нею віку встановленого абз. 2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідачем призначено пенсію за віком з 20.04.2017 року, при цьому врахований заробіток за періоди страхового стажу, зазначеного в ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати, який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

24 травня 2017 року позивач звернулася до Відповідача з заявою про перерахування пенсії з урахуванням ч. 2 ст. 40 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

ОСОБА_2 листом від 29.05.2017р. № 125/К-9 було зазначено, що пенсію розраховано вірно у відповідності до вимог чинного законодавства. Розмір пенсії за віком з 20.04.2017 року складає 1194,72 грн.

14 червня 2017 року позивач звернулася до Відповідача з заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій на день її призначення на підставі пункту 7-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та про розрахунок моєї пенсії із підвищенням її розміру відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

ОСОБА_2 листом від 22.06.2017р. № 173/К-9 було зазначено, що пенсію розраховано вірно у відповідності до вимог чинного законодавства, а правові підстави для виплати грошової допомоги відсутні.

Відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоровя та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особа, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

За частиною 3 статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Однак, з матеріалів справи убачається, що позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск:К), де: Зп- заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Поряд із тим, при призначенні пенсії за вислугу років показник середньої заробітної плати (доходу) при її розрахунку не застосовується.

Тобто, фактично позивач в 2017 р. звернулась до відповідача за призначенням іншого виду пенсії на підставі іншого закону, а не за переведенням з одного виду пенсії на інший у відповідності до ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», на що посилається відповідач.

Враховуючи те, що пенсія позивачу згідно із Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» позивачу з 20.04.2017 р. призначена вперше, отже для її розміру мають застосовуватися формули, які використовуються при призначенні пенсії вперше за цим законом, а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Таким чином, відповідач при обрахунку пенсії за віком позивача відповідно до Закону № 1058 повинен був застосувати показники середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2012, 2013 та 2014 роки у відповідності до ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Отже, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача із застосування при визначенні розміру пенсії за віком позивачу показника середньої заробітної плати за 2007 р.

Щодо позовних вимог про зобовязання здійснити перерахунок пенсії з урахуванням підвищення розміру пенсії відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 1058, суд вказує на таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 Закону № 1058 жінкам, які народилися у період по 31 грудня 1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до статті 27 цього Закону, в розмірі 2,5 відсотка за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Статтею 26 Закону № 1058 встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки ІНФОРМАЦІЯ_1 і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися до 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

Позивач як така, що народилась 19.04.1959 р., досягла права на пенсію за віком за Законом № 1058 у віці 58 років, проте на час призначення пенсії за віком не досягла 60-річного віку, у звязку з чим має право на отримання підвищення, встановленого ч. 3 ст. 29 Закону № 1058.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача виплатити позивачу грошову допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж»статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З обставин справи вбачається, що позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладі/установі державної або комунальної форми власності на посаді, робота на який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і має страховий стаж більш ніж 30 років на такий посаді, до цього не отримувала будь-яку пенсію, відповідно, має право при призначенні пенсії за віком на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

При цьому вказує на те, що хоча й позивачу була призначена пенсія за вислугу років 23.10.2006 р. згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте з 25.10.2006 р. виплату пенсії за вислугу років припинено, пенсія позивачу за період з 23.10.2006 р. по 25.10.2006 р. не виплачувалась.

Оскільки позивачем заявлені вимоги немайнового характеру, які були задоволені судом, а також враховуючи положення ст. 94 КАС України, суд доходить висновку, що на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись ст. 159-163 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі щодо відмови ОСОБА_1 в застосуванні при здійсненні розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме за 2014-2016 роки, в підвищені розміру пенсії за віком відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Прозагальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та у виплаті грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» - неправомірними.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі вчинити певні дії, а саме: здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 із застосуванням при здійсненні розрахунку пенсії за віком показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески (єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування), за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2014-2016 роки, відповідно до вимог частини 2 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», із підвищенням розміру пенсії за віком відповідно до вимог частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 20.04.2017р. з урахуванням здійснених за цей період виплат та виплатити грошову допомогу у розмірі 10 місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 20 квітня 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду м. Запоріжжя.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку сторонами, а також іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Десятиденний строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Суддя: В.В. Калюжна