Справа № 497/939/17
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/939/17
Провадження № 2-а/497/63/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.09.2017 року, м.Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря - Ковтун О.І.,

представника позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2017 року позивач звернувся до суду з вищеназваним позовом та просить постановити рішення яким:

- визнати протиправною бездіяльність Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області щодо розгляду заяви позивача, ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, Болградський район, АДРЕСА_1, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

- зобов'язати відповідача, Кубейську сільську раду Болградського району Одеської області:

розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, Болградський район, АДРЕСА_1, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та прийняти обґрунтоване рішення, передбачене ч.9 ст.118 Земельного кодексу України;

розглянути питання щодо передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Болградський район, АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером НОМЕР_2 та прийняти обґрунтоване рішення про передачу або відмову у передачі у власність цієї земельної ділянки.

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

- встановити для Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області місячний строк з дня набрання постановою законної сили для подання звіту про виконання постанови.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Червоноармійської сільської ради (нині Кубейська) Болградського району Одеської області № 507-VІ від 06.10.2015 року йому, позивачу надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0.25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 Болградського району Одеської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до укладеного 30.10.2015 року договору з Виробничим кооперативом «Геодезист-Буджак» на підставі названого рішення сільської ради було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його, позивача власність, який погоджено та представлено на затвердження у встановленому законодавством порядку.

Він, позивач неодноразово звертався до Червоноармійської (нині Кубейської) сільської ради Болградського району Одеської області з проханням затвердити у встановленому законом порядку виготовлений проект землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою: АДРЕСА_1, Болградський район, Одеська область.

Однак у порушення усіх вимог чинного законодавства, по теперішній час відповідач не вчиняє необхідних дій щодо реалізації його, позивача прав.

Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.33).

Представник позивача (а.с.17,18) підтримав доводи викладені в позовній заяві, надав додаткові пояснення, та наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Окрім іншого пояснив, що позивач, а ні раніше, а ні на даний час виділеною земельною ділянкою не користувався і не користується, оскільки намагається оформити належним чином документи і підтвердити своє право власності.

Відповідач, Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області двічі була повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.22, 32). В судове засідання, призначене на 19.07.2017 року представник не прибув, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке було судом розглянуто та задоволено. Втім, будучи повідомленим, про призначення судового засідання на 21.09.2017 року - також не прибув. Причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань до суду не надсилав.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, пояснення сторін по справі, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Судом встановлено, що 06.10.2015 року рішенням Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області № 507-VI громадянину України ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, надано згоду на розробку проекту відведення земельної ділянки площею 0.2500 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, с.Червоноармійське, Болградський район, Одеської області для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.8).

Відповідно до укладеного 30.10.2015 року договору з Виробничим кооперативом «Геодезист-Буджак» (а.с.44) на підставі вищезазначеного рішення Червоноармійської сільської ради Болградського району Одеської області (а.с.48) розроблено проект землеустрою, який погоджено та представлено на затвердження у встановленому законодавством порядку (а.с.37-70).

Зокрема, отримано висновок відділу Держгеокадастру у Болградському районі Одеської області від 08.12.2015 року за № 19-28-99.1-344/15-15, згідно якого відділом Держгеокадастру у Болградському районі Одеської області погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянина України ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1, Болградського району Одеської області (а.с.10-11).

Також позитивний висновок від 22.11.2015 року за № 03-21-174про погодження вищезазначеного проекту землеустрою надано відділом містобудування, архітектури та будівництва Болградської РДА Одеської області (а.с.12).

Відповідно до пояснювальної записки виробничого кооперативу «Геодезист-Буджак» до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1, Болградський район Одеська область, зазначений проект погоджено та представлено на затвердження у встановленому законодавством порядку (а.с.9).

При перенесенні в натурі меж земельної ділянки, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_2 було складено акт, який погодили і підписали: інженер-землевпорядник ВК «Геодезист-Буджак», ОСОБА_3, позивач ОСОБА_2 як власник земельної ділянки, сусід ОСОБА_4, та в тому числі і голова Червоноармійської сільської ради ОСОБА_5 (а.с.54).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно пункту 1 частини другої статті 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС України).

Суд вважає, що оскарження рішень, дій та бездіяльності органів місцевого самоврядування та органів державної влади є окремим способом захисту права, пов'язаним з їх діяльністю як суб'єктів владних повноважень, що здійснюють владні функції. Особа, яка реалізує своє суб'єктивне право через прийняття суб'єктом владних управлінських функцій відповідного рішення чи вчинення ним дій вступає з ним в публічно-правові відносини і має право на захист свого права в адміністративному суді.

Визнання протиправними та скасування (визнання незаконними) рішень органів місцевого самоврядування є окремим способом захисту цивільних прав та інтересів, порушених зазначеними органами під час реалізації ними своїх повноважень. Водночас, це не впливає на визначення судової юрисдикції спору, оскільки вона визначається виключно процесуальним законодавством, в даному випадку - статтею 17 КАС України.

Вищий адміністративний суд України зазначив, що КАС України відносить спір до публічно-правового та, відповідно, підсудного адміністративним судам, виходячи з природи дій суб'єкта владних повноважень, який повинен здійснювати у спірних правовідносинах владні управлінські функції. Реалізація у цих правовідносинах суб'єктивних прав фізичних і юридичних осіб, що передбачені нормами приватного права, не переводить такий спір у категорію приватноправового.

Аналогічні висновки викладені в двох інших, наданих для порівняння, ухвалах Вищого адміністративного суду України: від 11 червня 2015 року в справі N К/800/14518/13 та від 8 липня 2015 року N К/800/15397/15.

Тобто, спори з органом місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, затвердження проекту …, тощо, відносяться до публічно-правових спорів в яких відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управлінської діяльності, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України, зокрема, у постанові від 19 січня 2016 року (справа N 21-3690а15).

Також, Конституційний Суд України в своєму рішенні у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень ч. 1 ст. 143 Конституції України, п. п. "а", "б", "в", "г" ст. 12 Земельного кодексу України, п. 1 ч. 1 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України N 10-рп/2010 від 01.04.2010 року роз'яснив, що положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на «спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності» слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності».

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно змісту ч.2 ст.19 Конституції України, ч.3 ст.24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР органи, зокрема, місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та керуються у своїй у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України.

Згідно ч.3 ст.140 Конституції України органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях, зокрема, сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Пунктом 9 частини першої статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що питання з приводу організації і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Крім того, з урахуванням статей 1, 2, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак первинним суб'єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада - жителі, об'єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об'єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

За правилами статей 4, 5 ЗК України завданням земельного законодавства, яке включає в себе цей Кодекс та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин, є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель, а основними принципами земельного законодавства є, зокрема, поєднання особливостей використання землі як територіального базису, природного ресурсу і основного засобу виробництва; забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом.

Стаття 80 ЗК України закріплює суб'єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб'єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб'єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб'єктом права власності на землі державної власності.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України (далі - ЗК) передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (частина перша статті 116 ЗК).

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі:

а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (ст. 81 ЗК України).

Згідно ч.1 ст.116 Земельного Кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно п. «г» ч.1 ст.121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений в статті 118 ЗК України.

Відповідно до положень п.6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Надалі, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (п.7 ст.118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Пункт 8 ст. 118 ЗК України визначає, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (п.9 ст.118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду (п.10 ст.118 ЗК України).

Таким чином, системний аналіз наведених норм права дає суду підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Вони передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 122 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. Отже наведеними нормами Закону прямо передбачений обов'язок органів виконавчої влади вирішувати питання регулювання земельних відносин, організації землеустрою та в тому числі і наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 1 ст. 71 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Згідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, зокрема, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

З огляду на викладені обставини оскаржувана позивачем бездіяльність суб'єкта владних повноважень не може вважати такою, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 1 статті 8 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ст. ст. 3, 8, 19 Конституції України, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Здійснюючи публічно-правові функції у сфері надання земельної ділянки у власність, Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області діяла як орган виконавчої (публічної) влади і повинна була ухвалювати свої рішення в межах діючого чинного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області мала б у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки розглянути на сесії та прийняти рішення про затвердження, або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, як того вимагають положення ст.118 ЗК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем рішення про затвердження, або відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивачу з лютого 2016 року по даний час не приймалося, тобто порушено встановлений Земельним Кодексом України двотижневий строк для розгляду вищевказаного клопотання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не розглянуто своєчасно та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі її у власність, чим порушено його законні права та інтереси. Тому на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України суд, з метою повного захисту прав та охоронюваних законом інтересів позивача, вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області щодо не розгляду клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України та зобов'язати сільську раду розглянути клопотання і прийняти у відповідності до ст. 118 Земельного кодексу України відповідне рішення.

Керуючись ст. 118 Земельного Кодексу України, ст.ст.4-15, 17, 18, 70-71, 86, 122, 158-163, 167, 185, 186, 267 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області про визнання протиправною бездіяльність органу місцевого самоврядування та зобов'язання вчинити певні дії- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, Болградський район, АДРЕСА_1, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2.

Зобов'язати суб'єкта владних повноважень Кубейську сільську раду Болградського району Одеської області:

- розглянути на сесії Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: Одеська область, Болградський район, АДРЕСА_1, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_2 та прийняти обґрунтоване рішення, передбачене ч.9 ст.118 Земельного кодексу України;

- розглянути на сесії Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області питання щодо передачі ОСОБА_2 у власність земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, що знаходиться за адресою: Одеська область, Болградський район, АДРЕСА_1, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером НОМЕР_2 та прийняти обґрунтоване рішення про передачу або відмову у передачі у власність цієї земельної ділянки.

Стягнути з Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області, на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати по справі в розмірі 640.00 гривен (шістсот сорок гривен) судового збору.

Встановити для суб'єкта владних повноважень Кубейської сільської ради місячний строк з дня набрання постановою законної сили для подання до суду звіту про виконання постанови.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст судового рішення буде виготовлено 25.09.2017 року.

Суддя: Кодінцева С.В.