Справа № 527/1117/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 вересня 2017 р.Справа № 527/1117/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі
Головуючого судді: Перцової Т.С.
Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П.
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 20.07.2017р. по справі № 527/1117/17
за позовом ОСОБА_1
до Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області
про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області, в якому просив суд :
- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови у призначенні позивачеві пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07.06.2017 року.
Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 20.07.2017 року по справі № 527/1117/17 замінено первинного відповідача Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області на належного Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області (далі по тексту Глобинське об`єднане УПФУ, відповідач).
Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 20.07.2017 року по справі № 527/1117/17 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.
Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Глобинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 07 червня 2017 року.
Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 20.07.2017 року по справі № 527/1117/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що позивачем при зверненні за призначенням пенсії не було надано первинної довідки, що підтверджує період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виданої в період роботи в зоні відчуження організацією чи установою, розташованими в зоні, в якій зазначено періоди роботи, населений пункт чи об`єкт, де проводилися роботи; у довідці від 12.04.2012 року № 60501 Галузевого державного архів Міноборони зазначено, що підтвердити участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС неможливо, оскільки у наказах командира військової частини ОСОБА_1 не значиться. Враховуючи викладене, відповідачем цілком правомірно відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують в установлених законом порядку періоди роботи у зоні відчуження.
Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.
Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7-8).
Як вбачається з довідки виданої командиром військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_1 брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 08 червня 1986 року по 02 серпня 1986 року в складі в/ч НОМЕР_1 (а.с.11).
Згідно з наявною в матеріалах справи копією військового квитка серії НОМЕР_2 , виданого Глобинським районним військовим комісаріатом на ім`я ОСОБА_1 , останній з 08.06.1986 року по 02.08.1986 року брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 12).
Позивач має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році та віднесений до 2-ї категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 від 12.12.1992 року (а.с.10).
Листом УПФУ в Глобинському районі Полтавської області від 15.02.2017 року № 2/П-02 на заяву позивача про призначення пенсії за віком як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 повідомлено, що рішенням комісії УПФУ в Глобинському районі Полтавської області № 10 від 06.08.2012 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з огляду на відсутність первинної довідки, що підтверджує період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виданої в період роботи організацією чи установою, розташованими у зоні відчуження (а.с. 18-19).
Не погодившись з відмовою відповідача у призначенні пенсії, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання неправомірними дій УПФУ в Глобинському районі Полтавської області щодо відмови у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язання відповідача призначити пенсію з 07.06.2017 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наданими позивачем документами, а саме посвідченням учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 2 та довідкою підтверджено період участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 02.08.1986 року, тому позивач має право на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя та здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені та закріплені в Законі України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Статтею 49 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі по тексту Закон № 796-ХІІ) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Так, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів - пенсії призначаються зі зменшенням пенсійного віку на 10 років.
Згідно зі ст.9 Закону N 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.
У свою чергу, в силу ст.10 Закону № 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
У відповідності до примітки до вказаної статті до військовослужбовців належать, зокрема, військовозобов`язані, призвані на військові збори.
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеними до 2 категорії, є особи, які працювали у зоні відчуження: з моменту аварії до 01.07.1986 р. - незалежно від кількості робочих днів; з 01.07.1986 р. по 31.12.1986 р. - не менше 5 календарних днів; у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, а також потерпілі від Чорнобильської катастрофи; евакуйовані у 1986 р. із зони відчуження (в тому числі особи, які на момент евакуації перебували у стані внутрішньоутробного розвитку, після досягнення ними повноліття); особи, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії до прийняття постанови про відселення.
Згідно з ч.1 ст.15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування (ч.4 ст.15 Закону № 796-ХІІ).
Як встановлено частинами 3, 4 статті 65 Закону № 796-ХІІ, посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.
Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 р. N 501 (чинного до 20.01.1997 року), та п. 3 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. N 51 (чинного з 20.01.1997 року), учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 01.07.1986 р. - незалежно від кількості робочих днів, з 01.07.1986 р. до 31.12.1986 р. - не менше 5, а у 1987 р. - не менше 14 календарних днів, віднесеним до категорії 2, видаються посвідчення синього кольору, серія А; при цьому у посвідченні на правій стороні по діагоналі зліва направо ставиться штамп фарбою червоного кольору "Перереєстровано" і на вільному місці виконується запис про дату перереєстрації.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач має посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986 році (категорія 2) серії НОМЕР_3 , видане Полтавською обласною державною адміністрацією 12.12.1992 року, в якому зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компенсації, встановлені Законом № 796-ХІІ, для осіб, які брали участь у роботі по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1986-1987 роках.
Колегія суддів зауважує, що правомірність видачі посвідчення ОСОБА_1 відповідачем не оспорюється.
Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, вказане посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році (категорія 2), видане на ім`я ОСОБА_1 , відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує право користування пільгами, встановленими Законом № 796-ХІІ, у тому числі й на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.
Відповідно до п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління ПФУ від 25.11.2005 року №22-1 (далі по тексту Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Виходячи зі змісту наведеної норми, колегія суддів зауважує, що довідка за формою № 122 не є єдиною виключною підставою для призначення пенсії особі зі зниженням пенсійного віку у відповідності до Закону України «Про соціальний захист громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи». Підставою для призначення пенсії, крім довідки про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.1988 р. N 122, може бути, зокрема, довідка військової частини у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Слід відмітити, що в матеріалах справи наявна довідка військової частини НОМЕР_1 , якою підтверджено, що рядовий ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 02.08.1986 року у складі військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась у с. Савичі, Брагинського району Гомельської області, та працював у зоні відчуження у червні 22 дні, у липні 31 день, у серпні 1 день. Зазначено, що ця довідка є підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
З огляду на п.2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 колегія суддів вказує, що зазначена довідка є належною підставою для призначення пенсії позивачеві як особі, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено, що вказана довідка не є належним первинним документом, що підтверджує періоди роботи позивача у зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Крім того, в матеріалах справи наявна копія розрахункової відомості по заробітній платі Глобинського цукрового комбінату Полтавського промислово-аграрного об`єднання за 1986 рік, з якої вбачається, що ОСОБА_1 у вересні 1986 року за місцем роботи нараховано суми заробітної плати за червень, липень та серпень 1986 року.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявними в матеріалах справи письмовими доказами в їх сукупності підтверджено період участі ОСОБА_1 в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 08.06.1986 року по 02.08.1986 року та наявність у позивача права на пенсію зі зниженням пенсійного віку на 10 років відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З приводу доводів відповідача про ненадання позивачем первинної довідки, що підтверджує період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, виданої в період роботи у зоні відчуження організацією чи установою, розташованими у зоні відчуження, в якому зазначені періоди роботи, населений пункт чи об`єкт, де проводилися роботи, колегія суддів зазначає наступне.
Зі змісту п.2.1 розділу ІІ Порядку № 22-1 чітко вбачається, що довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями), надається для призначення пенсії за ст.55 Закону № 796-ХІІ особами, які віднесені до потерпілих від Чорнобильської катастрофи, в той час як позивач віднесений до іншої категорії учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, який для призначення пенсії надає довідку, видану військовою частиною.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на час аварії на ЧАЕС працював на Глобинському цукровому комбінаті Полтавського промислово-аграрного об`єднання, звідки був призваний на військові збори до військової частини НОМЕР_1 , у складі якої брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Вказаною довідкою, а також військовим квитком позивача підтверджено факт участі позивача у роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, та кількість днів роботи у зоні відчуження у червні, липні та серпні 1986 року.
В даному випадку спір між сторонами виник з приводу визначення наявності у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону № 796-ХІІ, для вирішення якого має значення лише період у часі (до або після 01 липня 1986 року, 1987 рік) та кількість днів роботи у зоні відчуження, а не конкретні населені пункти чи об`єкти, у яких проводилися роботи.
Отже, незазначення у довідці конкретних населених пунктів чи об`єктів, де проводилися роботи, не спростовує наявності у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років, як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, до 01 липня 1986 року та не менше 5 календарних днів у період з 01 липня 1986 року по 31.12.1986 року.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що вимоги відповідача про надання додаткових документів, крім тих, що були надані ОСОБА_1 , є необґрунтованими.
Довідка Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 12.04.2012 року № 60501, на яку посилається відповідач, свідчить лише про відсутність у вказаному архіві документів військової частини НОМЕР_1 , які б підтверджували участь ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС за період з 08.06.1986 року по 02.08.1986 року, однак, не спростовує даних довідки від 28.10.1992 року № 198, виданої вказаною військовою частиною.
Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на постанову Верховного Суду України від 31.05.2016 року по справі № 2-а/357/354/14, оскільки у цій справі Верховним Судом України ухвалено рішення за інших фактичних обставин.
Так, у справі № 2-а/357/354/14 встановлено, що надані позивачем документи для призначення пенсії не вказані в переліку документів, передбачених Порядком № 22-1, а тому не можуть вважатися належними доказами по справі. При цьому, як вбачається зі змісту постанови Верховного Суду України, позивачем у даній справі не надавались ані посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, ані довідка військової частини, як це мало місце у спірних відносинах.
Колегія суддів зазначає, що згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
З наявної в матеріалах справи копії паспорту вбачається, що станом на 15.02.2017 року (дата відмови позивачу у призначенні пенсії) ОСОБА_1 досяг 50-річного віку, а отже, з урахуванням приписів ст.55 Закону № 796-ХІІ, мав право на призначення пенсії за віком.
Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на досліджені докази та встановлені у справі фактичні обставини, колегія суддів приходить до висновку, що УПФУ в Глобинському районі Полтавської області, відмовляючи ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 10 років, діяло не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а отже, наявні підстави для визнання протиправними дій УПФУ в Глобинському районі Полтавської області щодо такої відмови та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів підтверджує, що при прийнятті судового рішення у справі суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п.1 ч.1 ст. 198, ст.200, п.1 ч.1 ст.205, ст.ст.206, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Глобинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишити без задоволення.
Постанову Глобинського районного суду Полтавської області від 20.07.2017р. по справі № 527/1117/17 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання ухвали у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 25.09.2017 р.