Справа № 806/1976/17
Суддя: Токарева Марія Сергіївна
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року Житомир справа № 806/1976/17

категорія 11.5

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Токаревої М.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання поновити виконавче провадження,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання поновити виконавче провадження. В обґрунтування позову позивач зазначив, що державним виконавцем 23.06.2017 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54022508 з мотивуванням, що рішення суду виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом. Позивач вважає таке твердження відповідача безпідставним, а тому просить скасувати постанову від 23.06.2017. про закінчення виконавчого провадження №54022508 та зобовязати відповідача поновити виконавче провадження.

Позивач просив справу розглянути за його відсутності.

Представник відповідача просив справу розглянути у порядку письмового провадження, надав до суду копію виконавчого провадження.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 26.10.2016 у справі №806/1775/16, визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неповідомлення Пенсійного фонду України про підстави перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 1 січня 2016 року та зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України надіслати до Пенсійного фонду України інформацію про підстави перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року на підставі п. 2 "Порядку проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджених постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 13.02.2008 року № 45, з врахуванням частини 3 статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка вступила в дію згідно із Закону України № 900 - VIII від 23.12.2015 року.

З метою примусового виконання вказаної постанови Житомирським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 07.02.2017 №806/1775/16 (101/2017) який позивачем було предявлено для примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

25.06.2017 відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54022508.

23.06.2017 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №54022508.

Підставою для закінчення виконавчого провадження №54022508 стала позиція державного виконавця, що рішення суду виконано фактично в повному обсязі згідно з виконавчим документом, оскільки на адресу відповідача надійшов лист Міністерства внутрішніх справ України про закінчення виконавчого провадження до якого було додано лист Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС від 24.04.2017 №22/6-1797 адресований Пенсійному фонду України. У вказаному листі повідомлялось, що ОСОБА_3 має право на перерахунок пенсії з врахування видів грошового забезпечення, встановлених для поліцейських.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" ( у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) - сукупність дій визначених у Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією України, Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і Законом.

З постанови про відкриття виконавчого провадження №54022508 вбачається, що стягувачем у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_1.

Водночас, у листі Департаменту персоналу, організації освітньої та наукової діяльності МВС від 24.04.2017 №22/6-1797, який був адресований Пенсійному фонду України та який став підставою для закінчення виконавчого провадження повідомлялось, що на перерахунок пенсії з врахування видів грошового забезпечення, встановлених для поліцейських має право ОСОБА_3.

Крім того, матеріали виконавчого провадження містять відповідь боржника, з якої вбачається, що вона надана на виконання ВП №53678205, а не ВП №54022508.

Наведене свідчить, що лист від 24.04.2017 №22/6-1797 жодним чином не стосувався стягувача у виконавчому провадженні №54022508 ОСОБА_1, а тому при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв передчасно та виніс її безпідставно.

З огляду на викладенні обставини та наведені норми законодавства суд вважає, що позов в частині скасування постанови від 23.16.2017. про закінчення виконавчого провадження №54022508 є обґрунтованим та його слід задовольнити.

Проте, суд не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги зобов'язання поновити виконавчого провадження №54022508 з огляду на наступне.

Слід відмітити, щодо примусового виконання рішень суду регулюється Законом України "Про виконавче провадження", який є спеціальним законом та регулює примусове виконання рішень, яке покладається на виконавчу службу, а тому компетенція суду в цьому випадку не поширюється.

Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980 р. на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.3 ст.2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Таким чином, позовна вимога щодо зобовязання відповідача поновити виконавче провадження виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 122, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною постанову відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.06.2017 про закінчення виконавчого провадження виконавчого провадження №54022508 та скасувати її.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено Кодексом адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя М.С. Токарева