Справа № 402/3783/12
Суддя: Петренко А. П.
Дата ухвалення: 2013-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 402/3783/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2013 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді Петренко А.П.

при секретарі Ровній Н.А.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове, залі суду № 4 справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області, третя особа відділ державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області про невиконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2008 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області, третя особа відділ державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області про невиконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21 грудня 2001 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області винесено рішення за його позовом, яким задоволено позовні вимоги в повному обсязі: скасовано рішення Апостолівського управління Пенсійного фонду України від 26 березня 1999 року та 02 червня 2000 року та визнано його недійсним, зобовязавши УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області провести перерахунок пенсії нарахованої йому з моменту встановлення інвалідності. Виконавчий лист на рішення суду направлено на виконання до відділу Державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції в Дніпропетровській області та було здійснено перерахунок з порушенням та в супереч ст. ст.. 25, 65 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що призвело до невиконання рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Виходячи з викладеного позивач просить: зобовязати Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області виконати рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.12.2001 року; стягнути солідарно з відповідача та третьої особи кошти за заподіяну моральну шкоду.

Позивач в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначила, що з даним адміністративним позовом не погоджується, вважаючи, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Представник третьої особи ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1Г просила відмовити в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність, оскільки виконані виконавчі дії відповідають процедурі виконання рішення суду та нормам діючого законодавства України.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21 грудня 2001 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним рішення, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі та зобовязано УПФУ в Апостолівському районі Дніпропетровської області провести перерахунок пенсії нарахованої позивачу (ар. с. 20). З відповіді Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровської області за № Б 882-08 від 11.03.2008 року, судом також встановлено, що позивачу було проведено перерахунок пенсії відповідно до рішення суду та на підставі фактичних документів (ар. с. 21-22).

Відповідно до розпорядження Апостолівського районного управління пенсійного фонду України від 27.05.2002 року позивачу здійснено перерахунок пенсії з моменту її призначення на підставі фактичних документів (ар. с. 83)

Відтак, твердження позивача щодо невиконання відповідачем та третьою особою рішення суду, щодо здійснення перерахунку з моменту нарахування є безпідставними.

Положеннями ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. Згідно з ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним і неупередженим судом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доказів, які б спростовували доводи відповідача щодо правомірності винесеного рішення, позивач суду не надав. Таким чином, оцінюючи в сукупності усі досліджені докази та враховуючи ту обставину, що пояснення позивача в позовній заяві про незаконність перерахунку пенсії, не знайшли свого підтвердження на відміну від правомірності та обґрунтованості вчинених дій зі сторони відповідача та третьої особи у відношенні позивача, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи вимогу ОСОБА_1Г про відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними від вимоги про невиконання рішення суду.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідності в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 158-163 КАС України , суд , -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Апостолівському районі Дніпропетровської області, третя особа відділ державної виконавчої служби Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області про невиконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди відмовити .

На постанову може бути подана апеляційна скарга до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення .

Суддя ОСОБА_4