Справа № 235/2496/17
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/121/17
Справа № 235/2496/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суду Донецької області в складі

головуючого судді Хмельової С.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Іванова І.Ю.

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду №7 адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійсього міськрайонного суду звернувся ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 16 травня 2017 року начальником відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Покровськ, Донецької області Солоніковою А.Г. було винесено постанову № 1 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення п. 4 ч. 2 ст. ст.15 Закону України «Про загальнообов'язкове соціальне страхування» від 23.09.1999 р. № 1105-Х1У і скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 165-4 КпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, позивач нібито несвоєчасно проінформував робочий орган виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань про нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_5, який стався 13.02.2017 року о 12 год. 30 хв. - необхідно було повідомити до 14 лютого 2017 року о 12 год. 30 зв., повідомив 16 березня 2017 року.

Вважає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню за таких підстав:

Статтею 247 КУпАП передбачено, що відсутність складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Як витікає із змісту п. 7 Порядку розслідування нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затв. ПКМУ № 1232 від 30.11.2011р., розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, в тому числі гострого професійного отруєння та інших отруєнь, одержання теплового удару, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше .

Нещасний випадок з ОСОБА_5 стався 13.02.2017р. і при цьому про цей нещасний випадок сам потерпілий адміністрацію шахти 13.02.2017р. та 14.02.2017р. не повідомив, а повідомив лише 15.03.2017р. Більш того, не маючи інформацію про факт та тяжкість травми (що потягне втрату працівником працездатності саме на один робочий день чи більше) станом на 14.02.2017р. у ПАТ «ШУ «Покровське» не існувало обов'язку направляти комусь повідомлення про нещасний випадок.

Фактично повідомлення про нещасний випадок було направлено Шахтою на паперовому носії 15.03.2017р., що не заперечується відповідачем.

Таким чином, факту несвоєчасного повідомлення про нещасний випадок не існує. Ні позивач, ні будь хто з інших працівників ПАТ «ШУ «Покровське» не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 165-4 КУпАП.

Статтею 38 КУпАП передбачені строки для накладення адміністративного стягнення, а саме адміністративне стягнення може бути накладено не пізніше як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП підвідомчі суду.

Якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до КУпАП чи інших законів підвідомчі суду, стягнення може бути накладене не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині З цієї статті....

Зазначені строки на даний час сплили, що за статтею 247 КУпАП України є підставою для закриття провадження у справі про адмінправопорушення.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 247 та 268 КУпАП України, провадження в справі про адмінправопорушення, по якій ОСОБА_3 - директор ПАТ «ШУ «Покровське» є особою, що притягується до адміністративної відповідальності повинно бути закрито.

Позивач просить суд визнати незаконною та скасувати постанову № 1 від 16.05.17р. про притягнення ОСОБА_3, до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 165-4 КпАП України.

Позивач до судового засіданні не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив відмовити у задоволенні позову. В запереченнях на позов зазначили, що Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Покровськ Донецької області не визнає адміністративний позов ОСОБА_3 про скасування постанови відділення з таких підстав.

Відділенням була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 за несвоєчасне повідомлення про нещасний випадок на виробництві з ОСОБА_5, який стався 13.02.2017 року. Про нещасний випадок позивач повинен був повідомити відділення виконавчої дирекції Фонду у визначений законодавством строк - протягом доби. Фактично повідомлення було направлено 16.03.2017 року.

Відповідно до ч. 2 ст.15 Закону України « Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV, роботодавець зобов'язаний інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві.

Частиною 5 ст.15 вищезазначеного Закону встановлено, що роботодавець несе відповідальність за несвоєчасне подання або неподання відомостей, встановлених цим Законом.

Статтею 13 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 року № 2694- XII визначено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець забезпечує функціонування системи управління охороною праці та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

В акті про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 № 24 від 18.04.2017 вказані свідки нещасного випадку, які повинні були негайно повідомити про нещасний випадок з ОСОБА_5, тим самим порушивши п. 8 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, в якому вказано, що про кожний нещасний випадок потерпілий або працівник, який його виявив, чи інша особа - свідок нещасного випадку повинні негайно повідомити керівника робіт, який безпосереднього здійснює контроль за станом охорони праці на робочому місці чи іншу уповноважену особу підприємства і вжити заходів до надання необхідної допомоги потерпілому.

Позивач необґрунтовано вказує, що сплив строк для притягнення його до адміністративної відповідальності.

Згідно статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення. Позивач повідомив відділення про нещасний випадок з ОСОБА_5 16 березня 2017р. Саме з цієї дати відділенню стало відомо про нещасний випадок. Постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_3 була винесена 16.05.02017р. та в цей же день була направлена поштовим відправленням з повідомленням відповідачу, тобто, двомісячний термін притягнення відповідача до адміністративної відповідальності не був порушений.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5)добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією так і Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч.1 ст.69 та ч.1 ст.70 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Відповідно до ст.86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об'єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Статтею 244-10 КУпАП передбачено, що органи Фонду соціального страхування України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов'язані з порушенням законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (стаття 165-4), про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності (стаття 165-5), а також перешкоджанням уповноваженим особам органів Фонду соціального страхування України у здійсненні перевірок (стаття 188-23).

Від імені Фонду соціального страхування України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник виконавчої дирекції Фонду, його заступники, керівники робочих органів виконавчої дирекції Фонду та їх заступники.

Частиною 1 статті 165-4 КУпАП передбачено, що порушення посадовими особами підприємств, установ, організацій, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, фізичними особами, які не мають статусу підприємців та використовують найману працю, порядку використання коштів загальнообов'язкового державного соціального страхування, несвоєчасне або неповне їх повернення, несвоєчасне подання або неподання встановленої звітності, подання недостовірної звітності щодо страхових коштів, несвоєчасне інформування Фонду соціального страхування України про річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), нещасні випадки на виробництві та професійні захворювання, що сталися на підприємстві, про зміни технології робіт або виду діяльності підприємства - тягнуть за собою накладення штрафу від восьми до п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

У статті 33 КУпАП зазначено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Стаття 248 КУпАП передбачає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Стаття 249 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

З метою підвищення виховної і запобіжної ролі провадження в справах про адміністративні правопорушення такі справи можуть розглядатися безпосередньо в трудових колективах, за місцем навчання або проживання порушника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, є лише одним із можливих видів доказів наряду зокрема і з протоколом про адміністративне правопорушення.

Відповідно до статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У статті 258 КУпАП визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Статтею 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до статті 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

З матеріалів справи вбачається і визнається сторонами, що 13.02.2017р. з працівником ПАТ «ШУ «Покровське» стався нещасний випадок. Працівник, з яким стався нещасний випадок, звернувся з заявою про розслідування травми, отриманої ним на виробництві - 14.03.2017р. Повідомлення про нещасний випадок від 15.03.2017р., отримано відповідачем 16.03.2017 року.

В постанові про накладення адміністративного стягнення від 16.05.2017 року вказано порушення пункту 4 частини 2 статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Разом з тим пункт 4 частини 2 статті 15 цього Закону передбачає, що роботодавець зобов'язаний подавати в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про: розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; річний фактичний обсяг реалізованої продукції (робіт, послуг), кількість нещасних випадків і професійних захворювань на підприємстві за минулий календарний рік; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами в порядку, встановленому правлінням Фонду. А пункт 5 передбачає, що роботодавець зобов'язаний інформувати про кожний нещасний випадок або професійне захворювання на підприємстві. Проте даний пункт не встановлює термінів такого повідомлення.

В постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що ОСОБА_3 повинен був повідомити про нещасний випадок до 14 лютого 2017 року о 12 год. 30 хвилин. На думку відповідача не повідомивши вчасно, він скоїв адміністративне правопорушення. В даному випадку строк притягнення до адміністративної відповідальності слід рахувати не з 16 березня 2017 року, а саме з 14 лютого 2017 року, оскільки стаття 38 КУпАП передбачає, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а не виявлення, оскільки правопорушення не є триваючим.

Під час розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови не було дотримано такі принципи як відкритість, рівність перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, та право на захист особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, своєчасність.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою та такою, що не відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи не були з'ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, за яке законом встановлено адміністративну відповідальність. Провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.7 ч.1 статті 247 КУпАП.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, постанова в справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 33, 38, 245, 247, 248, 249, 251, 254, 258, 268, 277-2, 283, 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 1, 2, 5, 69, 70, 71, 86, 159-163, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 1 від 16 травня 2017 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 165-4 КУпАП, яка винесена начальником відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Покровськ Донецької області, провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного адміністративного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня її проголошення з одночасним надісланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 КАС України апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, складеної в повному обсязі.

В судовому засіданні 13 вересня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено протягом п'яти днів.

Суддя