Справа № 562/2215/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Мичка І.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
ПОСТАНОВА

іменем України

"21" вересня 2017 р. Справа № 562/2215/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "13" липня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов'язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому, з урахуванням клопотання про уточнення позовних, вимог просив зобов'язати відповідача здійснити йому перерахунок та виплату пенсії за віком шляхом підвищення її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з 11.03.2014, врахувавши, що розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_3, з дати перерахунку та надалі, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 13 липня 2017 року позовні вимоги задоволено.

Зобов'язано Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області провести ОСОБА_3 перерахунок та виплату пенсії за віком шляхом підвищення її до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з 11.03.2014, врахувавши, що розмір нарахованої та виплаченої пенсії ОСОБА_3, з дати перерахунку та надалі, не може бути нижчим від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вищевказану постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необ'єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з 11.03.2014 року перебуває на обліку в Рівненському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Рівненської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

12.06.2017 року позивач звернувся із письмовою заявою до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області та просив здійснити йому перерахунок пенсії до розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, оскільки таке право йому гарантоване ч.3 ст.46 Конституції України (а.с.4).

Листом за № К-406-10-08 від 19.06.2017 року Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області відмовило позивачу у перерахунку пенсійної виплати в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зазначивши, що пенсія призначена і виплачується згідно з вимогами чинного законодавства пропорційно неповного страхового стажу позивача (а.с.5).

Не погодившись із таким рішенням відповідача ОСОБА_3 звернувся за захистом своїх прав до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, ігноруючи норми Конституції України та практику Європейського Суду з прав людини в аналогічних справах та не здійснюючи підвищення пенсії, порушив право позивача на отримання пенсії в розмірі не нижчому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, встановлений законом.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 станом на час призначення пенсії (березень 2014 року) мав страховий стаж 24 роки 3 місяці 2 дні, а тому пенсія за віком встановлена позивачу в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949,00 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.

У зв'язку з тим, що розмір пенсії ОСОБА_3А, не досягав 949,00 грн., то відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 йому надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру (291,48 грн.).

Таким чином, загальний розмір пенсії за віком, яку отримує позивач складає 949,00 грн.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що позивач має право на щомісячне отримання пенсійних виплат у розмірі не нижчому, ніж встановлений Законом розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, однак не звернув уваги на положення ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", за яким, мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом для чоловіків наявності у них 35 років страхового стажу.

Позивач маючи страховий стаж лише 24 роки 3 місяці 2 дні не має права на отримання мінімального розміру пенсії, а тому і підвищення прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік», Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" та Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" не впливають на розмір її пенсії та не є підставою для перерахунку.

Колегія суддів враховує посилання суду першої інстанції на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Петриченко проти України", зазначаючи при цьому що в зазначеному рішенні визнано порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв'язку з тим, що у цій справі національні суди не розглянули доводи заявника з прямим посиланням на статтю 46 Конституції України про те, що розмір його пенсії був нижчим від встановленого у відповідний час прожиткового мінімуму, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Норми частини третьої статті 46 Конституції України, якими передбачено право громадянина на соціальний захист слід застосовувати у системному зв'язку з положеннями статті 92 Конституції України, яка є імперативною та прямо передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Крім того, застосування цієї норми можливе, за умови, якщо пенсія, інші види соціальних виплат та допомога є основним джерелом існування громадянина.

Отже, враховуючи системний аналіз норм колегія суддів зазначає, що посилання суду першої інстанції на рішення суду ЄСПЛ є безпідставним, оскільки вказаними рішеннями ЄСПЛ встановив порушення ст.6 Конвенції, що стосується мотивування судового рішення, під час якого суд повинен надати відповідь на головні аргументи сторін.

Одночасно суд апеляційної інстанції зазначає, що з огляду на субсидіарну роль Європейського суду з прав людини, останній у цитованих судом першої інстанції рішеннях не встановлював права осіб, що знаходяться під юрисдикцією України, на пенсію в розмірі не нижче прожиткового мінімуму.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення були допущені порушення норм матеріального права, а тому дана постанова підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області задовольнити. постанову Здолбунівського районного суду Рівненської області від "13" липня 2017 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул. Яворницького, 34,м. Рівне,33001

4- відповідачу: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області вул. Мазепи, 2, м. Здолбунів, 35705 - ,