Справа № 814/1010/17
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

12 вересня 2017 р. Справа № 814/1010/17

м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1,
доДержавної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області,
провизнання незаконними та скасування податкові повідомлення-рішення від 09.06.2015р. № 631-17, від 30.06.2016р. № 5739-13, зобов'язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до адміністративного суду з позовом до ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області з вимогою про скасування податкового повідомлення-рішення №631-17 від 09.06.15 та №5739-13 від 30.06.16 про визначення податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.15 № 909-VIII, який набув чинності з 01.01.16, змінено об'єкт оподаткування транспортним податком з фізичних осіб. Якщо, до цього часу об'єктом оподаткування були легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 см3, то з 01.01.16 об'єктом оподаткування стали легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Позивач наголосив, що оскільки зазначені зміни до Податкового кодекс України щодо зміни об'єкту оподаткування були внесені менше ніж за 6 місяців до початку бюджетного року, вони не можуть бути застосовані на 2016 рік відповідно до п. 4.1.9. ст.4, п.12.3.4 ст.12 ПК України.

Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень не надав.

Тому, враховуючи неприбуття у судове засідання представника відповідача, та керуючись ч. 6 ст. 128 КАС України, суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником автомобілю легковий універсал-в Lexus RX350, об'ємом двигуна 3456 см3, 2013 року випуску.

09.06.15 уповноваженою особою ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення №631-17 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 гривень (арк.спр.19).

5 та 13 серпня 2015 р. ОСОБА_1 зазначені 25000 гривень транспортного податку сплатила (арк.спр.20, 21).

30.06.16 уповноваженою особою ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області винесено податкове повідомлення-рішення №5739-13 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 гривень (арк.спр.29).

15.08.16 ОСОБА_1 зазначені 25000 гривень транспортного податку сплатила (арк.спр.31).

Щодо податку за 2015 рік, то відповідно до Закону України від 28.12.2014р. №71-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законів України щодо податкової реформи» були внесені зміни до Податкового кодексу України (далі - ПК України), в результаті чого до останнього було включено ст. 267 «Транспортний податок».

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 ст.267 ПК України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Згідно підпункту 267.2.1 пункту 267.2 ст.267 ПК України, об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Згідно п.267.4 ст.267 ПК України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідні повноваження, їх розмежування між Верховною Радою та місцевими радами, зокрема, щодо податків, визначені в ст. 12 ПК України.

Згідно ст. 8 ПК України, в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки і збори.

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України, податок на майно належить до місцевих податків. Відповідно до ст. 265 ПК України, однією із складових податку на майно є транспортний податок.

Особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

У відповідності до пп.12.3.4. п.12.3 ст.12 ПК України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Транспортний податок було встановлено рішенням Миколаївської міської ради від 18.03.2015 року № 46/24 «Про внесення змін та доповнень до рішення Миколаївської міської ради від 07.07.2011 року №7/3 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території міста Миколаєва», зі змінами та доповненнями».

Зазначеним рішенням Миколаївської міської радою затверджено Положення про податок на майно, відповідно до п.3.4 якого встановлено ставку транспортного податку з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Враховуючи вимоги ст.12.3.4 ПК України, то він може бути застосований лише з 01.01.16.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що оскільки податок на майно, як місцевий податок, було встановлено Миколаївською міською радою лише 18.03.15, тобто після 15 липня 2014 року, то застосування контролюючим органом його положень з метою оподаткування, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2016 року.

В іншому випадку, застосування контролюючим органом положень вказаного Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» у 2015 році при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення не відповідає положенням статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року №1-рп/99 акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом'якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

Враховуючи значний об'єм законодавчої бази, яка регулює питання встановлення розміру, порядку адміністрування та сплати транспортного податку, зважаючи на суперечність, непослідовність та неузгодженість зазначених вище норм нормативно-правових актів, суд дійшов висновку про наявність неоднозначного (множинного) трактування прав та обов'язків платників податків.

Положеннями підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України передбачено презумпцію правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Таким чином, суд вказує про безпідставність нарахування позивачу податкового зобов'язання з транспортного податку за 2015 рік, оскільки таке нарахування повинно відбуватися не раніше 2016 року.

Позов в цій частині належить задовольнити, а податкове повідомлення-рішення ДПІ у Центральному районі м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області №631-17 про визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб в сумі 25000 гривень - визнати протиправним та скасувати.

Щодо транспортного податку на 2016 рік, відповідно до ст.267 ПК (в редакції Закону від 24.12.15 № 909-VIII) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль.

Судом на сайті http://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA здійснено розрахунок середньоринкової вартості автомобіля Lexus RX350, об'ємом двигуна 3456 см3, 2013 року випуску.

Відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України №66 від 18.02.16, середньоринкова вартість зазначеного автомобіля складає 951128,33 гривень (арк.спр.30), що менше ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1378*750)=1033500 гривень.

Відповідач жодних доказів того, що середньоринкова вартість автомобіля Lexus RX350, об'ємом двигуна 3456 см3, 2013 року випуску, визначена за Методикою, більше ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1378*750)=1033500 гривень, не надав.

За відсутністю будь-яких доказів з боку відповідача, що на час ухвалення спірного податкового повідомлення-рішення були відомості про середньоринкову вартість автомобіля ОСОБА_1 більше ніж 1033500 гривень, а також за наявністю розрахунків з офіційного сайту Минекономіки, що середньоринкова вартість цього автомобіля менше ніж 1033500 гривень, необхідно погодитися з позивачем, що цей автомобіль не відповідає критеріям ст.267 ПК України щодо визначення об'єкту оподаткування.

Відповідач жодним чином не довів, що середньоринкову вартість зазначеного автомобіля перевищує 1033500 гривень.

Враховуючи, що відповідно до офіційного сайту Мінекономрозвитку, середньоринкову вартість автомобіля позивача 951128,33 гривень, що менше 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1378*750)=1033500 гривень, він не може бути об'єктом оподаткування в розумінні п. 267.2.1. ст.267 Податкового кодексу України.

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення №5739-13 від 30.06.16 про визначення ОСОБА_1 транспортного податку за 2016 рік в сумі 25000 гривень, також належить визнати протиправним та скасувати, а позов задовольнити і в цій частині.

Позов задовольнити у повному обсязі.

Судові витрати підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Центральному районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області від 09.06.2015 № 631-17 та №5739-13 від 30.06.2016.

3. Присудити на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції м. Миколаєва Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області судовий збір в сумі 1280,00 гривень (одна тисяча двісті вісімдесят грн.).

4. Апеляційна скарга на цю постанову може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання у повному обсязі.

Суддя В. В. Біоносенко