Справа № 803/1039/17
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Справа № 803/1039/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

при секретарі судового засідання Литвиненко І.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Мельничука М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій та пені,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3, позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішенння від 26.05.2017 року № та № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

15 вересня 2017 року представник позивача у судовому засіданні подав клопотання про зміну (зменшення) позовних вимог у якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинської області від 26.05.2017 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску (а.с.71).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління ДФС у Волинській області від 26.05.2017 року № до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 6003,39 грн. Позивач вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в період з 21.11.2015 року по 03.01.2017 року нею своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до бюджету, що підтверджується платіжними документами. При сплаті єдиного внеску у платіжних дорученнях у реквізиті «Призначення платежу» надана повна інформація про платіж, а саме що призначення платежу - оплата ЄСВ із заробітної плати. Однак, через неполадки комп'ютерної програми, позивачем при перерахуванні єдиного внеску замість цифрового коду призначення платежу *;101 вказано *;101Е, внаслідок чого кошти, перераховані як оплата єдиного внеску за листопад, грудень 2015 року та липень 2016 року Луцькою ОДПІ у електронному режимі були рознесені на невстановлені платежі, при тому, що фактично кошти були списані банком з її рахунку на відповідний рахунок Луцької ОДПІ, а останньою ці кошти були перераховані на консолідований рахунок Держказначейства України.

Оскільки, допущена помилка при зазначенні цифрового коду платежу не призвела до ненадходження коштів до бюджету, вони були перераховані на консолідований рахунок Держказначейства України, тому, з урахуванням зменшення позовних вимог, позивач просить скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 26.05.2017 року № про застосування штрафних санкцій у розмірі 4655,79 грн. та нарахування пені за період з 21.11.2015 року по 03.01.2017 року у розмірі 1947,60 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

У поданих до суду запереченнях на позов від 30.08.2017 року (а.с.34-35) представник відповідача позов не визнав та вказав, що відповідно до частини 10 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон України №2464-VI) днем сплати єдиного внеску вважається: у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. Кошти платника були невірно зараховані на інший рахунок не з вини контролюючого органу, відтак, наведені у позові доводи щодо неправомірного застосування штрафних санкцій не спростовують факту виявлення порушення та не можуть служити підставою для скасування оскаржуваного рішення. Оскільки, оскаржуване рішення від 26.05.2017 року № про застосування до позивача штрафних санкцій та нарахування пені прийняте згідно норм чинного законодавства, тому Головне управління ДФС у Волинській області просить у задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подані заперечення, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов слід задовольнити повністю з таких підстав.

Судом встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 зареєстрована 15 вересня 2012 року як фізична особа-підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_2 (а.с.7).

Як свідчать матеріали справи, Головним управлінням ДФС у Волинській області було винесено рішення від 26.05.2017 року №, яким до ФОП ОСОБА_3 застосовані штрафні санкцій у розмірі 4655,79 грн. та нараховано пені за період з 21.11.2015 року по 03.01.2017 року у розмірі 1947,60 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Позивач оскаржувала рішення Головного управлінням ДФС у Волинській області від 26.05.2017 року № в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, однак рішенням Державної фіскальної служби України від 04.08.2017 року (а.с.11-13) скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення.

На думку суду, рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 26.05.2017 року № винесене без урахування всіх обставин справи, з порушенням норм чинного законодавства з таких підстав.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 4 Закону України №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців). Фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України №2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок, відповідно до статті 7 Закону України №2464-VI нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

Згідно із пунктом 3 розділу VІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №2464-VI з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску.

Позивач відповідно до Закону України №2464-VІ є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування і знаходиться на обліку в Луцькій ОДПІ.

Відповідно до частини восьмої статті 9 Закону України №2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини одинадцятої статті 9 Закону України №2464-VI У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону України №2464-VІ На суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України №2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Судом встановлено, що позивачем єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів сплачувався своєчасно та в повному обсязі згідно поданої звітності.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 самостійно обчислено та сплачено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в період листопад-грудень 2015 року в сумі - 4 805,32 грн. та липень 2016 року в сумі - 1628,00 грн., що підтверджується банківськими виписками (а.с.14 зворот, 15, 18 зворот).

Як свідчить зворотній бік облікової картки ФОП ОСОБА_3 по коду класифікації доходів бюджету 71010000, станом на 20.11.2015 року у позивача виникла недоїмка по сплаті єдиного внеску в сумі 2 058,26 грн.(а.с.53).

З пояснень представника позивача вбачається, при сплаті єдиного внеску через неполадки комп'ютерної програми, позивачем при перерахуванні єдиного внеску замість цифрового коду призначення платежу *;101 вказано *;101Е, внаслідок чого кошти, перераховані як оплата єдиного внеску за листопад, грудень 2015 року та липень 2016 року Луцькою ОДПІ у електронному режимі були рознесені на невстановлені платежі, однак дана помилка не призвела до ненадходження коштів до бюджету. Крім того, у платіжних дорученнях у реквізиті «Призначення платежу» надана повна інформація про платіж, а саме що призначення платежу - оплата ЄСВ із заробітної плати. Всі подальші платежі були здійснені з правильним зазначенням рахунку платежу.

Згідно п.4.2 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 сплата єдиного внеску здійснюється за місцем обліку такого платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в органах Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства), для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь. Єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Відповідно до частини десятої статті 9 Закону України №2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається:

1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів;

2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі;

3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до п.2.1 Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.02.2016 року №54 Державна фіскальна служба України (далі - ДФС) та її територіальні органи в областях, місті Києві, Міжрегіональне головне управління ДФС - Центральний офіс з обслуговування великих платників, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міста Києва), районах у містах, об'єднані та спеціалізовані державні податкові інспекції ДФС (далі - територіальні органи ДФС) відкривають в органах Казначейства небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 "Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування" (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів.

Пунктом 3.1 цього Положення визначено, що Страхові кошти, що сплачуються страхувальниками, зараховуються на рахунки 3719, відкриті на ім'я територіальних органів ДФС в управліннях (відділеннях) Казначейства.

Із досліджених в судовому засіданні банківських виписок Волинського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» вбачається, що 20.11.2015 року позивачем було сплачено, а банком проведено платіж - *;101Е, ЄСВ із заробітної плати за жовтень 2015 року в сумі 2477,32 грн.; 21.12.2015 року позивачем було сплачено, а банком проведено платіж - *;101Е, ЄСВ із заробітної плати за вересень 2015 року в сумі 2328,00 грн.; 18.07.2016 року позивачем було сплачено, а банком проведено платіж - *;101Е, ЄСВ із заробітної плати за червень 2016 року в сумі 1628,00 грн. Таким чином, із вищенаведеного вбачається факт сплати позивачем єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за вищевказані місяці на рахунок №0318 відкритий у ГУ ДКУ у Волинській області, а невірне зазначення цифрового коду призначення платежу *;101Е замість *;101 не свідчить про те що кошти не були зараховані до державного бюджету, оскільки фактично кошти були списані банком з рахунку позивача на відповідний рахунок Луцької ОДПІ, а останньою ці кошти були перераховані на консолідований рахунок Держказначейства України.

Тобто, підприємець ОСОБА_3 добросовісно у відповідності до норм Положення та у передбачений законом строк і в повному розмірі перераховувала єдиний внесок.

Частиною четвертою статті 45 Бюджетного кодексу України передбачено, що податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Відповідно до частини п'ятої вказаної статті податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Згідно із статтею 1 Положення про єдиний казначейський рахунок, затвердженого Наказом Державного казначейства України № 122 від 26 червня 2002 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 липня 2002 року за № 594/6882, єдиний казначейський рахунок (далі - ЄКР) - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України.

Пунктом 2.1 цього Положення визначено, що ЄКР консолідує кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Відповідно до пункту 2.2 цього Положення на ЄКР, відкритому на балансі Державного казначейства України, відображаються операції про рух коштів на рахунках, що відкриті в Державному казначействі України та Головних управліннях Державного казначейства України (далі - органи Державного казначейства України).

ЄКР, відкритий на балансі Державного казначейства України, об'єднує кошти субрахунків, що відкриті на балансі Головних управлінь Державного казначейства України (далі - субрахунки ЄКР).

У Державному казначействі України відкриваються та ведуться програмними засобами рахунки в розрізі Головних управлінь Державного казначейства України, які відображають рух коштів на субрахунках ЄКР та несуть аналогічний інформаційний зміст.

Відповідно до пункту 2.3 цього Положення на субрахунках ЄКР ведеться аналітичний облік коштів державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, коштів інших клієнтів, обслуговування яких здійснюється органами Державного казначейства України та регламентується законодавством.

Таким чином зі змісту пункту 2.2 та 2.3 цього Положення випливає, що всі сплачені податки та збори зараховуються й акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування податків та зборів на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів. Тому, помилку в зазначенні розрахункового рахунку та коду бюджетної класифікації при заповненні платіжного документа на перерахування коштів не можна вважати несплатою (неперерахуванням) або несвоєчасною сплатою (несвоєчасним перерахуванням) єдиного внеску до бюджету.

Аналізуючи наведені вище норми та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що оскільки суми єдиного внеску були зараховані на єдиний казначейський рахунок, то помилкове визначення цифрового коду призначення платежу у платіжних документах під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для висновку про несвоєчасну сплату необхідної суми грошового зобов'язання, а, відтак, і для застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем добросовісно, у відповідності до норм Положення та у передбачений законом строк, своєчасно та в повному обсязі сплачено єдиний внесок за період з 21.11.2015 року по 03.01.2017, який зарахований до бюджету, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для застосування відповідачем штрафних санкцій та пені.

При цьому суд зазначає, що помилка в реквізитах платежу при зазначенні цифрового коду призначення платежу не впливає на своєчасність сплати таким платником єдиного внеску до бюджету. Така помилка впливає лише на невідображенні сплачених сум єдиного внеску в обліковій картці платника.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи листом Луцької ОДПІ від 24.02.2017 року №1320/10/03-18-17 була відкликана з ДВС Луцького МУЮ вимога про сплату позивачем недоїмки по єдиному внеску, оскільки, згідно даних АІС «Податковий блок» в картці особового рахунку проведено помилкове нарахування, що також є підтвердженням того, що позивачем своєчасно сплачено єдиний внесок до бюджету.

Колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 16 червня 2015 року вказала на те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений податковим кодексом, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених податковим кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підстави для застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 штрафних санкцій та пені у контролюючого органу були відсутні, а відтак рішення Головного управління ДФС у Волинської області від 26.05.2017 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску підлягає скасуванню як протиправне.

За правилами частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі.

Як слідує з матеріалів справи, позивач згідно квитанції від 15 серпня 2017 року № 2 сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.2). Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, тому вказану суму необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинської області.

Керуючись частиною третьою статті 160, статтею 163 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, на підставі Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Волинської області від 26.05.2017 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Волинській області судовий збір у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі 20 вересня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Т. М. Димарчук