Справа № 143/952/17
Суддя: Мельник-Томенко Ж. М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 143/952/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бойко А.В.

Суддя-доповідач: Мельник-Томенко Ж. М.

14 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мельник-Томенко Ж. М.

суддів: Сторчака В. Ю. Ватаманюка Р.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області на постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 24 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій неправомірними, зобов`язання зарахувати до стажу роботи на посаді судді час роботи на прокурорських та слідчих посадах та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Погребищенського районного суду Вінницької області з адміністративним позовом до Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій відповідача неправомірними, зобов`язання зарахувати до стажу роботи на посаді судді час роботи на прокурорських та слідчих посадах та зобов'язання здійснити перерахунок довічного грошового утримання

Постановою Погребищенського районного суду Вінницької області від 24 липня 2017 року адміністративний позов задоволено:

- визнано неправомірними дії Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області правонаступника Липовецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в частині призначення ОСОБА_2 щомісячного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі, а саме - 82 %, без урахування періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду робити на прокурорських і слідчих посадах;

- зобов'язано Іллінецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області врахувати період проходження позивачем строкової військової служби з 21.05.1977 року по 18.04.1979 року що складає 1 рік 10 місяць і 29 днів, половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті з 01.09.1982 року по 26.06.1986 року, що складає 1 рік 11 місяців, роботу на посаді помічника прокурора Погребищенського району Вінницької області з 04.08.1986 року по 01.02.1989 року, що складає 2 роки 05 місяців і 27 днів та роботу на посаді слідчого слідчого відділення Управління КДБ УРСР по Вінницькій області з 04.09.1990 року по 03.03.1992 року, що складає 1 рік 06 місяців до стажу роботи судді, який визначений Законами України "Про статус суддів" і "Про судоустрій і статус суддів", що діяли в редакціях на час набуття ОСОБА_2 такого права, здійснити перерахунок та призначити останньому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% його заробітку (суддівської винагороди), починаючи з 28 вересня 2016 року;

- зобов'язано Іллінецьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Вінницької області виплатити заборгованість по призначеному ОСОБА_2 щомісячному довічному грошовому утриманню, що утворилася в наслідок незаконного зменшення відповідачем розміру його щомісячного грошового утримання судді у відставці, через неправильне встановлення та обчислення відповідачем стажу роботи на посаді судді, за період з 28 вересня 2016 року по день виконання рішення.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до положень ст.ст.197, 183-2 КАС України, проводить розгляд справи в порядку письмового провадження, при цьому згідно частини 6 статті 12, частини 1 статті 41 КАС України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Крім того, позивачем до суду апеляційної інстанції подано заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження без його участі.

Відповідно до ч.1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, наказом в.о. голови Погребищенського районного суду Вінницької області від 27 вересня 2016 року №28 - к на підставі постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року №1515-У111 "Про звільнення суддів" ОСОБА_2 виведено зі складу суддів Погребищенського районного суду Вінницької області, як звільненого у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 28 вересня 2016 року розпорядженням відповідача ОСОБА_2 призначено довічне грошове утримання у розмірі 82 % суддівської винагороди. При цьому, відповідач при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання врахував лише стаж роботи на посаді судді, не зарахувавши період строкової військової служби, перебування на прокурорській посаді, а також половини строку навчання у вищому навчальному закладі.

У березні 2017 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою про перерахунок грошового утримання із розрахунку 90 % суддівської винагороди.

Однак, листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 04 квітня 2017 року позивачу відмовлено у перерахунку довічного грошового утримання та вказано, що порядок обчислення стажу роботи, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання належить до компетенції органів Пенсійного фонду України.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами чинного законодавства України, позивач має право на щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90 % суддівської винагороди.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Статтею 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Відповідно до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно з абз. 4 п. 34 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таку ж норму містили і положення пункту 11 Перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 р. №2453-VI, в силу якого судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 21.05.1977 року по 18.04.1979 року проходив строкову військову службу, з 01.09.1982 року по 26.06.1986 року навчався за денною формою в Харківському юридичному інституті, з 04.08.1986 року по 01.02.1989 року працював на посаді помічника прокурора Погребищенського району Вінницької області, з 04.09.1990 року по 03.03.1992 року працював на посаді слідчого слідчого відділення Управління КДБ УРСР по Вінницькій області, з 29.04.1995 року був обраний суддею Погребищенського районного суду Вінницької області та 27.09.2016 року було виведено зі штату суддів, звільненого у зв'язку з поданням заяви про відставку, що підтверджується трудовою книжкою на ім'я ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 16.10.1976 року, копією постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року № 1515-У111 "Про звільнення суддів", копією наказу в. о. голови Погребищенського районного суду Вінницької області від 27.09.2016 року № 28-к, копією розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно якого до відповідного стажу судді було зараховано службу в рядах Радянської армії, навчання у Харківському юридичному інституті, робота помічника прокурора Погребищенського району Вінницької області, слідчого слідчого відділення Управління КДБ УРСР по Вінницькій області, поданням Погребищенського районного суду Вінницької області про встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 27.09.2016 року № 1, згідно якого стаж роботи судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить 34 роки 2 місяці 19 днів, копією довідки Державної судової адміністрації України від 24.05.2017 № 03-47/1529.

Відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" ( в редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів" від 24 лютого 1994 року), який був чинний на момент призначення позивача на посаду судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, спірні правовідносини врегульовані також постановою Кабінету Міністрів України "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" від 3 вересня 2005 року №865, чинна станом на день набрання чинності України "Про судоустрій і статус суддів", абзацом 2 пункту 3-1 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом України "Про судоустрій і статус суддів" було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки він був обраний на посаду до набрання чинності цим Законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що період проходження строкової військової служби позивачем, період його роботи на посаді помічника прокурора, слідчого в органах КДБ у Вінницькій області, а також половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі повинні зараховуватись до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Конституційний суд України в рішенні від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 визначив, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

У зв'язку з ухваленням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року № 4-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та положень пункту 5 розділу ІІІ Прикінцеві положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визнано неконституційними окремі норми статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Зокрема, частиною четвертою резолютивної частини Конституційний Суд України вказав наступний порядок виконання рішення: частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VI до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Отже судді, стаж роботи яких на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення права на справедливий суд" надавав право на певний розмір щомісячного довічного грошового утримання із набуттям чинності вказаним законом право на отримання такого грошового утримання не втрачають, а тому відповідно, позивач має право отримувати грошове утримання у відставці в розмірі 90 % заробітної плати судді із урахуванням його стажу роботи та без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Вказана правова позиція висловлена з урахуванням висновків Вищого адміністративного суду України наведена в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 19 липня 2017 року у справі К/800/24523/17 та від 31 липня 2017 року у справі К/800/19295/17.

З урахуванням вищевикладених норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини сторін, та встановлених обставин даної справи, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог, які підтверджуються належними доказами, а тому обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Іллінецького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області залишити без задоволення, а постанову Погребищенського районного суду Вінницької області від 24 липня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Мельник-Томенко Ж. М.

Судді Сторчак В. Ю. Ватаманюк Р.В.