Справа № 227/1052/17
Суддя: Мороз В.Ф.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

29 серпня 2017 року м. Київ К/800/29062/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Мороз В.Ф., перевіривши касаційну скаргу Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 165-1 КУпАП, № 5 від 15 лютого 2017 року.

Мотивуючи позовні вимоги тим, що постанова є необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам КУпАП. Також не були з'ясовані обставини, які вказували б на наявність в його діях складу інкримінованого правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення розглянуто за його відсутності, про дату і час розгляду справи позивач не повідомлявся, з правами та обов'язками його не ознайомлювали.

Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року, позов задоволено, внаслідок чого скасовано постанову №5 від 15 лютого 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 2250,00 грн. за порушення ч. 5 ст. 165-1 КУпАП.

У касаційній скарзі Дніпропетровське управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, не погоджуючись з даними рішеннями, посилаючись на допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 15 лютого 2017 року Дніпропетровським управлінням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби винесено постанову № 5 про накладення адміністративного стягнення, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 165-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. 8, п. 12 ст. 19 Закону України від 08 липня 2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», абз. 6, п.З Розділу IV «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 28 березня 2016 року № 393 та зареєстрованого в Мінюсті від 21 квітня 2016 року №609/28739, у вигляді штрафу в розмірі 2250,00 грн.

Вищевказана постанова винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 07 лютого 2017 року № 9, складеного відносно позивача та доданих до нього документів.

Положення частини п'ятої ст.165-1 КУпАП передбачають відповідальність у вигляді накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від ста п'ятдесяти до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за дії, передбачені частиною третьою або четвертою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі ж порушення.

Частини третя та четверта наведеної норми передбачають відповідальність за несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі, що не перевищує трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та несплату або несвоєчасну сплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, у тому числі авансових платежів, у сумі більше трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, відповідно.

Таким чином, обов'язковою умовою наявності в діях посадової особи складу адміністративного правопорушення за ч.5 ст.165-1 КУпАП є притягнення цієї особи протягом року до адміністративної відповідальності за ч.3-4 ст.165-1 КУпАП.

Судами становлено, що зі змісту оскаржуваної постанови № 5 від 15 лютого 2017 року вбачається, що вона не містить жодних посилань на факт притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3-4 ст.165-1 КУпАП протягом останнього року, що передував інкримінованому адміністративному правопорушенню.

Дана постанова містить лише формальне посилання на допущення ним повторного, протягом року, несвоєчасної оплати до бюджету єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування.

Крім того, судами попередніх інстанцій встановлено порушення відповідачем ст.ст. 279, 280 КУпАП, а саме те, що справа розглянута за відсутності особи, яка притягувалась до адміністративної відповідальності, яка не була належним чином повідомлена про час, день та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, а також звертаючи увагу на положення ч.2 ст.71 КАС України та відсутність з боку відповідача доказів на спростування позовних вимог позивача, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягають задоволенню.

З урахуванням викладених обставин, суд касаційної інстанції вважає вірним висновок суду першої та апеляційної інстанції про задоволення позову.

Пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті -пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, які відповідають усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, ця касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки заявник не наводить підстав, які б дозволили вважати, що суди неправильно застосували норми матеріального або процесуального права.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19 червня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити скаржнику.

Ухвала може бути переглянута Верховним Судом України у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Суддя В.Ф. Мороз