Справа № 825/1187/17
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м.Чернігів Справа № 825/1187/17

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства науково-виробничого об'єднання «Чернігівеліткартопля» до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділ Держгеокадастру у Городнянському районі Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛОРУСЬ», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство науково-виробниче об'єднання «Чернігівеліткартопля» (далі ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля») звернулось до суду з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Відділ Держгеокадастру у Городнянському районі Чернігівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЛОРУСЬ» (далі ТОВ «БІЛОРУСЬ»), ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 21.09.2017, просить суд: визнати протиправними та скасувати рішення Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.01.2017 № 33380670 та від 27.02.2017 № 34041261 щодо державної реєстрації інших речових прав, а саме: прав оренди на земельні ділянки, які знаходяться на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (кадастрові номери :04:000:1514, :04:000:1789).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 проведено державну реєстрацію прав оренди земельних ділянок на ті ж самі земельні ділянки, які орендує ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» на підставі договорів оренди землі від 28.03.2008 та від 10.04.2008, які були зареєстровані Городнянським районним відділом регіональної філії Центру 07.04.2008 за № 59 та 12.11.2008 за № 30 та які наразі не є розірваними, їх державна реєстрація не скасована та строк їх дії триває.

Представник позивача у судовому засіданні 21.09.2017 позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 у судовому засіданні 21.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та зазначив, що ТОВ «Білорусь» для проведення державної реєстрації були надані договори оренди земельних ділянок, свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки та витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з відкриттям розділу і реєстрацією прав власності на земельні ділянки. У свою чергу, вищевказані документи не містили жодної інформації щодо існування вже зареєстрованих прав оренди на земельні ділянки. Крім того, вищевказана інформація була відсутня і при доступі відповідача до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень. За таких обставин, вважає, що підстави про визнання оскаржуваних рішень протиправними та їх скасування відсутні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Відділу Держгеокадастру у Городнянському районі Чернігівської області у судове засідання 21.09.2017 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «БІЛОРУСЬ» у судовому засіданні 21.09.2017 проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та зазначив, що ТОВ «БІЛОРУСЬ» було надано відповідачу повний пакет документів для державної реєстрації прав оренди на земельні ділянки, а також витяги з Державного земельного кадастру, які підтверджували факт відсутності вже зареєстрованих речових прав на ці ж земельні ділянки. У звязку із чим, у відповідача були відсутні підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації договорів оренди з ТОВ «БІЛОРУСЬ». Крім того, вказав на той факт, що Поземельні книги не містять відомостей про реєстрацію інших речових прав, а саме прав оренди на спірні земельні ділянки за ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля». Відтак, зміст Поземельних книг не дає підстав стверджувати, що реєстрація земельних ділянок взагалі мала місце у порядку та у спосіб, передбачений чинним на момент реєстрації законодавством. Таким чином, доводи позивача про те, що на спірні земельні ділянки одночасно, у встановленому законодавством порядку, виникли речові права як у ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля», так і у інших орендарів є безпідставними.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання 21.09.2017 не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. При цьому, у судовому засіданні 16.08.2017 ОСОБА_5 проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «БІЛОРУСЬ», з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на праві приватної власності належали земельні ділянки площами 2,92 га та 2,98 га відповідно, кадастрові номери :04:000:1514, :04:000:1789, які розташовані на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, що підтверджується державними актами на право власності на земельну ділянку від 04.03.2008 серії ЯГ № 482220 та від 27.08.2008 серії ЯГ № 428100, наявними у матеріалах справи (а.с.13,16).

Як вбачається з матеріалів справи, 28.03.2008 та 10.04.2008 між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно укладено договори оренди землі, площами 2,92 га та 2,98, які розташовані на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, та які були зареєстровані Городнянським районним відділом регіональної філії Центру 07.04.2008 за № 59 та 12.11.2008 за № 30 (а.с.11,12,14,15).

У свою чергу, у судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_6 і ОСОБА_7, відповідно до свідоцтв про право на спадщину від 26.12.2016 № 705 та від 17.02.2017 № 195 відповідно, за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 26.12.2016 та 17.02.2017 відповідно були зареєстровані права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами :04:000:1514, :04:000:1789 (а.с.150,161).

Також з матеріалів справи вбачається, що 29.12.2016 та 20.02.2017 між ТОВ «БІЛОРУСЬ» (Орендар) та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідно (Орендодавці) укладені договори оренди землі, відповідно до яких орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки для сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (кадастрові номери :04:000:1514, :04:000:1789) (а.с. 146-148, 157-159).

У свою чергу, у відповідності до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.153,164) вбачається, що 10.01.2017 та 23.02.2017 Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 прийняті рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 33380670 та № 34041261 (а.с.69,99) щодо державної реєстрації інших речових прав (прав оренди землі) на земельні ділянки за кадастровими номерами :04:000:1514, :04:000:1789 на підставі договорів оренди землі від 29.12.2016 та 20.02.2017, укладених між сторонами: орендодавці ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідно, орендар - ТОВ «БІЛОРУСЬ».

Вважаючи оскаржувані рішення протиправними та такими, які підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Так, правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією, регулюються Земельним кодексом України та Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень) (далі - Закон № 1952-IV).

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - це єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об'єкти та суб'єктів таких прав.

В силу вимог приписів пункту 2 частини 1 статті 10 Закону № 1952-IV державним реєстратором є нотаріус.

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (частина 3 статті 10 Закону № 1952-IV).

Згідно з частиною 4 статті 18 Закону № 1952-IV державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Статтею 29 Закону № 1952-IV встановлені особливості державної реєстрації похідних речових прав на земельні ділянки, право власності на які виникло та оформлено в установленому порядку до 1 січня 2013 року, зокрема, державна реєстрація похідного речового права на таку земельну ділянку здійснюється одночасно з державною реєстрацією права власності на таку земельну ділянку (крім випадків, коли право власності на таку земельну ділянку вже зареєстровано в Державному реєстрі прав) на підставі заяви про державну реєстрацію прав.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.

Зі змістовного аналізу норм законодавства вбачається, що саме державний реєстратор, як суб'єкт владних повноважень, під час державної реєстрації речових прав на нерухоме майно зобовязаний перевірити інформацію щодо відсутності суперечностей між заявленими правами та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, тобто наявність або відсутність вже зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, для запобігання випадкам одночасного існування подвійної державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція була висловлена неодноразово і Верховним Судом України у постановах від 22.09.2015 (справа № 21-760а15) та від 15.11.2016 (справа № 21-3030а16).

У відповідності до частини 1 статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У свою чергу, суд зазначає, що державна реєстрація - це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. Факт реєстрації права власності є елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності. Сама по собі реєстрація права та видача свідоцтва не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає.

При цьому, записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (частина 2 статті 12 Закону № 1952-IV).

При цьому, матеріали реєстраційної справи не містять жодних доказів щодо звернення відповідача з запитом про наявність або відсутність зареєстрованих договорів оренди щодо спірних земельних ділянок до Відділу Держгеокадастру у Городнянському районі Чернігівської області, як до правонаступника Відділу Держземагентства у Городнянському районі Чернігівської області - органу, який здійснював таку реєстрацію до 01.01.2013.

Натомість, як вбачається з наданих представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «БІЛОРУСЬ» до суду витягів з Державного земельного кадастру, сформованих останнім до прийняття оскаржуваних рішень 18.08.2016 та 14.02.2017, останні містять відомості щодо державної реєстрації земельних ділянок 04.03.2008 та 27.08.2008 (а.с.154,165).

Разом з тим, вищевказана інформація залишилась поза увагою Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 при прийнятті оскаржуваних рішень.

Крім того, у матеріалах справи міститься лист Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 28.08.2017 № 9-25-0.25-758/105-17, в якому зазначено, що в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» за №№ 59, 30 від 07.04.2008 та від 12.11.2008 відповідно міститься інформація про реєстрацію договорів оренди землі, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, стосовно земельних ділянок площами 2,97 га та 2,98 га, кадастрові номери :04:000:1514, :04:000:1789, термін дії договорів 10 років (а.с.61).

При цьому, суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди землі з новим орендарем можлива лише після реєстрації угоди про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем або закінченням строку їх дії.

Так, у відповідності до умов договорів від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, дія договорів припиняється у разі: закінчення строку, на який їх було укладено; придбання орендарями земельних ділянок у власність; викупу земельних ділянок для суспільних потреб або примусового відчуження земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи - орендаря. Договори припиняються також в інших випадках, передбачених законом (пункт 37 договорів).

При цьому, перехід прав власності на орендовані земельні ділянки до других осіб, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договорів (пункт 40 договору).

Аналогічне положення міститься і у частині 4 статті 32 Закону України від 06.10.1998 № 161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон № 161-XIV).

У свою чергу, у відповідності до частини 1 статті 770 Цивільного кодексу України у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обовязки наймодавця.

Згідно зі статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, з аналізу вищевикладеного вбачається, що ні умовами договору, ні вимогами Закону № 161-XIV не передбачено, що смерть фізичної особи - орендодавця є підставою для припинення договорів, оскільки разом із правом власності на земельні ділянки до його спадкоємців переходять права та обов'язки за договорами оренди, якщо інше прямо не передбачено в самих договорах.

Таким чином, договори оренди землі, укладені 28.03.2008 та 10.04.2008 між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, є чинними, оскільки до ОСОБА_4 і ОСОБА_5, як спадкоємців, перейшли всі права та обовязки, що належали спадкодавцям, у тому числі і по договорам оренди землі від 28.03.2008 та від 10.04.2008 відповідно.

При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів щодо розірвання договорів оренди землі від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, або визнання недійсною державної реєстрації вказаних договорів оренди.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач, як державний реєстратор, при проведенні державної реєстрації інших речових прав, а саме: прав оренди земельних ділянок за договорами оренди землі від 29.12.2016 та від 20.02.2017, укладених між ТОВ «БІЛОРУСЬ» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відповідно, не виконав свого обовязку щодо встановлення суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та не перевірив належним чином, чи права оренди на спірні земельні ділянки зареєстровані чи ні станом на 01.01.2013, внаслідок чого ним здійснено повторну реєстрацію договорів оренди одних і тих же земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуацію, за якої одні і ті ж земельні ділянки були передані в оренду різним орендарям.

Водночас, суд зауважує, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одні і ті ж земельні ділянки суперечить вимогам Закону № 1952-IV, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових прав та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

Так, частиною 3 статті 3 Закону № 1952-IV визначено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації.

Оскільки, державна реєстрація договорів оренди землі від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, була проведена згідно з законодавством, що діяло на момент виникнення договірних відносин, то право користування позивача спірними земельними ділянками, в силу частини 3 статті 3 Закону № 1952-IV, є дійсним.

При цьому, частиною 1 статті 24 Закону № 1952-IV визначені підстави, за яких у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено.

Так, подання для державної реєстрації прав оренди на земельні ділянки документів, зокрема тих, які є невідємною частиною договорів оренди цих ділянок, на підставі яких заявлені права вже зареєстровані у Державному реєстрі прав за іншою особою, є, передбаченою у статті 24 Закону № 1952-IV, підставою для відмови у державній реєстрації зазначених прав.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, суд вважає за необхідне зауважити, що при винесенні оскаржуваних рішень Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 керувався Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 № 703, який втратив чинність ще 11.02.2014, а не Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.08.2016 № 553), чинним на момент прийняття оскаржуваних рішень.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування рішень Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.01.2017 № 33380670 та від 27.02.2017 № 34041261 щодо державної реєстрації інших речових прав, а саме: прав оренди на земельні ділянки, які знаходяться на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (кадастрові номери :04:000:1514, :04:000:1789) у повному обсязі.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до статті 18 Закону № 161-XIV (в редакції, чинній на момент реєстрації договорів оренди від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, - 07.04.2008 та 12.11.2008) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.1998 № 2073 затверджений Порядок державної реєстрації договорів оренди землі (в редакції, чинній на момент реєстрації договорів оренди від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, - 07.04.2008 та 12.11.2008) (далі - Порядок № 2073).

Пунктом 1 Порядку № 2073 встановлено, що цей Порядок визначає єдині умови реєстрації договорів оренди та договорів суборенди земельних ділянок (далі - договори оренди).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 2073 державна реєстрація договорів оренди є офіційним визнанням і підтвердженням державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок.

Пунктом 3 Порядку № 2073 передбачалось, що державна реєстрація договорів оренди проводиться виконавчим комітетом сільської, селищної та міської ради, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за місцем розташування земельної ділянки.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 2073 забезпечення реєстрації договорів оренди покладається на відповідні державні органи земельних ресурсів: районні відділи земельних ресурсів; управління (відділи) земельних ресурсів у містах обласного і районного підпорядкування; Київське і Севастопольське міське управління земельних ресурсів.

За приписами пункту 11 Порядку № 2073 державний орган земельних ресурсів у 20-денний термін перевіряє подані документи на відповідність чинному законодавству та за результатами перевірки готує висновок про державну реєстрацію або обґрунтований висновок про відмову у такій реєстрації і передає реєстраційну справу відповідно виконавчому комітету сільської, селищної та міської ради, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям за місцем розташування земельної ділянки для засвідчення факту державної реєстрації або відмови у такій реєстрації.

Факт державної реєстрації засвідчується у 10-денний термін гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради, Київської, Севастопольської міської державної адміністрації або уповноваженої ними посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі, яка ведеться державним органом земельних ресурсів за формою згідно з додатком (пункти 12,13 Порядку № 2073).

Згідно з пунктом 14 Порядку № 2073 датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174 був затверджений Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель (далі - Наказ № 174).

Відповідно до рішення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 18.04.2007 № 35 «Про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики Державним комітетом України по земельних ресурсах» з 18.06.2007 дію Наказу № 174 зупинено.

У свою чергу, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2007 № 6/534-А зупинено дію рішення Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва від 18.04.2007 № 35 «Про необхідність усунення порушень принципів державної регуляторної політики Державним комітетом України по земельних ресурсах».

Отже, станом на момент державної реєстрації договорів оренди від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, - 07.04.2008 та 12.11.2008 діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений Наказом № 174.

Згідно з пунктом 1.2 Наказу № 174 (в редакції, чинній на момент реєстрації договорів оренди від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, - 07.04.2008 та 12.11.2008) Книга записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі (далі - книга реєстрації) - це документ суворого обліку, який є складовою частиною державного реєстру земель та містить відомості про зареєстровані державні акти на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договори оренди (суборенди) землі із зазначенням кадастрових номерів земельних ділянок.

Реєстратори державного реєстру земель (далі - реєстратори) - структурні підрозділи Центру ДЗК, які мають доступ та вносять відомості до бази даних АС ДЗК, ведуть Поземельну книгу, здійснюють видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) землі, а також ведуть книгу реєстрації.

Відповідно до пункту 2.8 Наказу № 174 оператор (реєстратор) здійснює видачу та реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та видачу договорів оренди (суборенди) землі. Видача державного акта на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договору оренди (суборенди) землі супроводжується внесенням запису про державну реєстрацію до відповідних розділів книги реєстрації. При цьому, оператор (реєстратор) відображає дані державної реєстрації на всіх примірниках державних актів на право власності на земельну ділянку, на право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди (суборенди) землі.

Пунктом 12 Наказу № 174 передбачено, що Поземельна книга (додаток 4) відкривається та ведеться на кожну земельну ділянку. Дані для формування Поземельної книги вносяться до бази даних АС ДЗК після внесення записів до книги реєстрації. Відповідальність за формування та ведення поземельних книг покладається на осіб, які призначаються наказом оператора (реєстратора).

Як зазначено вище, згідно пунктів 12 - 14 Постанови № 2073 факт державної реєстрації засвідчується гербовою печаткою та підписом уповноваженої посадової особи. Печатка та підпис ставляться на всіх примірниках договору оренди (суборенди). Після засвідчення факту державної реєстрації договір оренди реєструється у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі та датою реєстрації договору оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Як встановлено у судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, на договорах оренди землі від 28.03.2008 та від 10.04.2008, укладених між ЗАТ НВО «Чернігівеліткартопля» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 відповідно, вчинені реєстраційні написи щодо їх державної реєстрації Городнянським районним відділом регіональної філії Центру 07.04.2008 за № 59 та 12.11.2008 за № 30, а також міститься підпис уповноваженої особи, який завірений гербовою печаткою (а.с. 12,15 на звороті).

При цьому, відсутність відомостей про державну реєстрацію таких договорів у Поземельній книзі не свідчить про незавершеність чи відсутність державної реєстрації як такої, оскільки факт державної реєстрації договорів оренди землі засвідчується гербовою печаткою та підписом уповноваженої особи, а датою реєстрації договорів оренди у Книзі записів є дата засвідчення факту державної реєстрації.

Крім того, обов'язок щодо внесення відомостей у Поземельну книгу покладався на реєстратора державного реєстру земель, який і повинен нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків.

Вищевказані обставини спростовують посилання відповідача та представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ «БІЛОРУСЬ» на той факт, що, оскільки відомості про реєстрацію спірних земельних ділянок за ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» відсутні у Поземельні книзі, то реєстрація прав оренди за позивачем, на підставі договорів оренди, укладених з третіми особами (власниками земельних ділянок), проводилась всупереч чинного, на момент реєстрації, законодавства.

Також, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип «належного урядування», згідно якого державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), п.74).

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (PincovdandPine v. The Czech Republic), п.58, а також рішення у справі «Ґаші проти Хорватії» (Gashiv. Croatia), заява № 32457/05, п.40, від 13 грудня 2007 року та у справі «Трго проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п.67, від 11 червня 2009 року).

Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Відповідно до частини 1 статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки, позовні вимоги ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити ПрАТ НВО «Чернігівеліткартопля» за рахунок бюджетних асигнувань Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 3200,00 грн.

Керуючись статтями 122, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства науково-виробничого об'єднання Чернігівеліткартопля - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.01.2017 № 33380670 щодо державної реєстрації іншого речового права, а саме: права оренди на земельну ділянку, яка знаходиться на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (кадастровий номер :04:000:1514).

Визнати протиправним та скасувати рішення Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 27.02.2017 № 34041261 щодо державної реєстрації іншого речового права, а саме: права оренди на земельну ділянку, яка знаходиться на території Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (кадастровий номер :04:000:1789).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 5262) на користь Приватного акціонерного товариства науково-виробничого об'єднання Чернігівеліткартопля () судові витрати в сумі 3200 (три тисячі двісті) грн. 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили в порядку статей 167, 186 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання її копії. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя В.В. Падій