Справа № 201/11687/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження № 2-а/201/336/2017
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року місто Дніпро

Суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська Ходаківський М.П., розглянувши в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання відновити виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15 серпня 2017 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому вона просить зобов'язати відповідача відновити з 01 червня 2015 року виплату пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». В обґрунтування поданого позову позивач зазначила, що з 18 липня 2005 року вона перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області та їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року. Починаючи з 01 квітня 2015 року відповідач припинив виплату пенсії. З 26 грудня 2005 року позивач обіймала посаду головного спеціаліста у справах захисту прав споживачів, а з 01 лютого 2016 року позивач працює на посаді начальника відділу з питань торгівлі та захисту прав споживачів виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради та є державним службовцем. Станом на 01 квітня 2015 року посада, на якій вона працювала давала право на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому відповідачем правомірно було припинено виплату пенсії. Разом з тим відповідно до п.5 розділу ІІІ «Прикінцеві положення» Закону № 213 у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються зокрема і відповідно до Закону України «Про державну службу». Указаний закон прийнятий не був, а тому з 01 червня 2015 року особам, які підпадають під дію Закону України «Про державну службу» пенсія призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, з 01 червня 2015 року посада, на якій вона працює, не дає права на призначення пенсії в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу», а тому з 01 червня 2015 року виплата пенсії повинна бути поновлена. Оскільки відповідач розпочав порушувати її права у квітні 2015 року та продовжує робити це до теперішнього часу, тобто не припинив правопорушення для початку відліку строку, встановленого ч.2 ст. 99 КАС України, позивач вважає що строк звернення до суду не порушений.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надав до суду письмові заперечення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 працює на посаді начальника відділу з питань торгівлі та захисту прав споживачів виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради та на умовах передбачених Законом України «Про державну службу», у зв'язку із чим, враховуючи зміни внесені Законом № 213-VIII та Законом № 911-VIII не мала права на отримання пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-XII. З 01 січня 2017 року виплата пенсії позивачу була поновлена на підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06 грудня 2016 року. Окрім того представник відповідача звертає увагу на те, що позивач не надала доказів наявності причин, що перешкоджали своєчасно звернутися до суду з позовом про захист свого порушеного права.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 26 грудня 2005 року обіймала посаду головного спеціаліста у справах захисту прав споживачів, а з 01 лютого 2016 року займає посаду начальника відділу з питань торгівлі та захисту прав споживачів виконавчого комітету Орджонікідзевської міської ради та є державним службовцем. З 18 липня 2005 позивач перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, їй призначена пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ.

З 01 квітня 2015 року відповідачем було припинено виплату пенсії позивачеві на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII.

Правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за період з 01 червня 2015 року є предметом спору переданого на вирішення суду.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа: 1) дізналася або 2) повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Пенсійні виплати є періодичними, щомісячними платежами, які отримує безпосередньо особа, якій вони призначені, а отже позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної їй пенсії, тобто починаючи з дати коли позивач не отримала чергову виплату пенсії в червні 2015 року.

Згідно зі ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Слід зазначити й про те, що практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» яка є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строку для звернення до суду за захистом порушених прав.

Встановлене законом обмеження строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Ураховуючи те, що позивач про порушення своїх прав повинна була дізнатися при реалізації свого права на отримання щомісячної суми призначеної їй пенсії, тобто починаючи з червня 2015 року, при цьому з позовом до суду вона звернулася 11 серпня 2017 року (дата що міститься на конверті, в якому надійшов адміністративний позов до суду), суд зробив висновок щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, відсутністю поважних причин пропуску строку звернення та необхідності залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 за період з 01 червня 2015 року по 14 лютого 2017 року включно.

Щодо вимог позивача в частині зобов'язання відповідача поновити виплату їй пенсію починаючи з 15 лютого 2017 року суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції від 01 січня 2016 року, тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи, ветеранів військової служби та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються.

З 01 січня 2017 року виплата пенсії ОСОБА_1 була поновлена на підставі п. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 1774 від 06 грудня 2016 року, а отже твердження позивача про неправомірність дій відповідача щодо не відновлення виплати пенсії є необґрунтованим та нічим не підтверджується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України скорочене провадження застосовується в адміністративних справах щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За результатами розгляду справи, перевіривши матеріали справи, що надійшли до суду, суд вважає, що є достатньо підстав для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення. Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 6, 19, 21, 22, 46, 55, 58, 68 Конституції України, ст. 43 Закону України «Про статус суддів», ст. ст. 6-11, 71, 94, 99 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов в частині вимог щодо зобов'язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відновити виплату ОСОБА_1 пенсію призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», починаючи з 01 червня 2015 року по 14 лютого 2017 року, включно, залишити без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про зобов'язання відновити виплату пенсії з 15 лютого 2017 року відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів апеляційної скарги.

Суддя М.П. Ходаківський