Справа № 727/5245/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/5245/17

Головуючий у 1-й інстанції: Смотрицький В.Г.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

14 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Боровицького О. А. Сушка О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов'язання проведення перерахунку пенсії та виплату різниці в пенсії за минулий час,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2017 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про зобов'язання відповідача провести перерахунок призначеної пенсії та сплачувати її в розмірі 61 % відповідних сум грошового забезпечення; стягнення з відповідача різниці в пенсії за минулий час у розмірі 4 125, 86 грн.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. ст. 183-2, 197 КАС України проводить розгляд справи у порядку письмового провадження. За таких умов згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_2 в період часу з 01 березня 1996 року по 06 листопада 2015 року працював в Міністерстві внутрішніх справ, а з 07 листопада 2015 року по 29 вересня 2016 року - в Національній поліції в Чернівецькій області, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7).

Наказом начальника Головного управління національної поліції в Чернівецькій області № 155 о/с від 29 вересня 2016 року позивач був звільнений зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (через хворобу). На момент звільнення вислуга років становила 22 роки 07 місяців 04 дні.

Згідно з висновком військово-лікарської комісії в свідоцтві про хворобу № 189 від 16.09.2016 року захворювання позивача пов'язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Крім цього, в п. 13 зазначеної постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби вказано, що позивач не придатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до протоколу від 14 листопада 2016 року ОСОБА_2 призначено пенсію за вислугу років з 30 вересня 2016 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" як поліцейському, звільненому зі служби в поліції відповідно до п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" в розмірі 56%.

Позивач 15 березня 2017 року звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії з 56% на 61% у зв'язку з тим, що він звільнений зі служби в поліції через хворобу, що надає йому право на призначення пенсії у розмірі 55 % за вислугу 20 років, а за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 % відповідних сум грошового забезпечення.

Однак листом відповідача від 30 березня 2017 року № 157/Б-11 йому було відмовлено в проведенні перерахунку пенсії в зв'язку з тим, що у свідоцтві про хворобу від 16 вересня 2016 року за № 189 ВЛК ДУ "ТМО МВС України в Чернівецькій області" міститься інформація про його непридатність до військової служби, а інформація про непридатність до служби в поліції відсутня.

Не погодившись із вказаним, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв всупереч вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року №2262-XII, в редакції чинній на момент призначення пенсії, (далі - Закон №2262-XII).

Відповідно до п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

В свою чергу, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських та порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Так, з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що підставою для винесення наказу про звільнення позивача була хвороба, підтверджена висновком військово-лікарської комісії в свідоцтві про хворобу № 189 від 16.09.2016 року, у якому в п. 13 зазначено, що позивач не придатний до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час.

Відповідно до п. 1.117 Порядку проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України, затвердженого Наказом Міністерства Внутрішніх Справ України № 85 від 06 лютого 2001 року, свідоцтво про хворобу складається: у мирний час на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними для військової служби в мирний час, з обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров'я.

Крім того, вказаним порядком затверджено форму свідоцтва про хворобу (Додаток № 12), який містить графу п. 13 "Постанова військово-лікарської комісії про придатність до військової служби". Зміни до вказаного наказу у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліції" не вносилися.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм, колегія суддів вважає, що у разі звільнення поліцейського за станом здоров'я розмір його пенсії у випадку наявності вислуги 20 років повинен становити 55 % відповідних грошових сум та 3 % відповідних сум за кожний рік вислуги понад 20 років.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює доводи відповідача щодо не зазначення у висновку військово-лікарської комісії про непридатність до служби в органах поліції, що слугувало призначенню пенсії у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення за вислугу 20 років та 6 % за кожний рік вислуги понад 20 років, оскільки ОСОБА_2 звільнений на підставі п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу), що підтверджується відповідним наказом, прийнятим на підставі свідоцтва про хворобу № 189 від 16 вересня 2016 року, форма якого затверджена наказом МВС України від 06 лютого 2001 року № 85, зміни до якого не вносились. Таким чином, право позивача на пенсійне забезпечення не може бути порушено державою внаслідок невнесення змін до підзаконних нормативних актів.

Таким чином, розмір пенсії позивача повинен становити 61 % відповідних сум грошового забезпечення, що свідчить про протиправність та необґрунтованість рішення відповідача про відмову у проведенні відповідного перерахунку.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо визначення дати, з якої необхідно провести відповідний перерахунок пенсії. Що стосується вимоги позивача про стягнення різниці в пенсії за минулий час в розмірі 4 125, 86 грн., то колегія суддів вважає таку вимогу передчасною та такою, що не підлягає задоволенню.

З врахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Боровицький О. А. Сушко О.О.