Справа № 824/665/17-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

19 вересня 2017 р. м. Чернівці Справа № 824/665/17-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лелюка О.П.,

за участю:

секретаря судового засідання Кіщук О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до державного реєстратора юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення.

Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 31967463 від 21 жовтня 2016 року, що винесене на підставі договору іпотеки серія та номер вкі 185460,185462,185462,185463 від 25 березня 2008 року про реєстрацію права приватної власності за ПАТ "Приватбанк" на квартиру, що знаходиться за адресою: Чернівецька область, Путильського району, смт. Путила, вул. Українська за №152/3.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2017 року відкрито провадження у справі та в рамках її підготовки до судового розгляду призначено до попереднього судового засідання.

В попередньому судовому засіданні представник позивача вказав, що підтримує позовні вимоги та просить суд визнати протиправним і скасувати прийняте державним реєстратором юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_3 рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 31967463 від 21 жовтня 2016 року.

Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце проведення попереднього судового засідання, до суду не зявився. Про причини неявки не повідомив.

З огляду на зміст заявлених позовних вимог та надані представником позивача пояснення, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Водночас, Кодексом адміністративного судочинства України передбачена предметна (стаття 18), територіальна (стаття 19) та інстанційна (стаття 20) підсудність адміністративних справ.

За правилами підсудності визначається той адміністративний суд, якому належить розглянути справу, який має відповідні повноваження на розгляд такої справи.

Підсудність як процесуальний інструмент це визначення компетентного суду в структурі адміністративних судів, якому належить розглянути адміністративну справу.

Порушення правил предметної підсудності є підставою для висновку про розгляд справи неповноважним складом суду, що у відповідності до пункту 4 частини першої статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлює скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Пунктом 1 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Згідно пункту 1 частини другої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи однією зі сторін в яких є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська, Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ щодо їх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Таким чином, адміністративні спори щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності органу чи посадової особи місцевого самоврядування віднесено до предметної підсудності місцевого загального суду як адміністративного.

Виняток становлять спори щодо правомірності рішень, дій чи бездіяльності обласних, Київської або Севастопольської міських рад, посадових чи службових осіб цих рад, які віднесено до предметної підсудності окружного адміністративного суду.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV від 01 липня 2004 року.

Згідно частини першої статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Частиною першою статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у звязку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Статтею 140 Конституції України передбачено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21 травня 1997 року місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Відповідно до підпункту 8 пункту «б» частини першої статті 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно пункту 3.17 Положення про юридичне управління Чернівецької міської ради, затверджене рішенням Чернівецької міської ради 11 квітня 2016 року №171, до функцій управління належить здійснення повноважень суб'єкта державної реєстрації прав, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Забезпечення проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, ведення Державного реєстру прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, формування та ведення реєстраційних справ, а також здійснення інших повноважень суб'єкта державної реєстрації прав, передбачених нормативно-правовими актами України.

Таким чином, відповідач у даній справі - державний реєстратор юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_3 є посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка наділена повноваженнями щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, проти чого представник позивача не заперечував у судовому засіданні.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем у даній адміністративній справі є фізична особа, а відповідачем посадова особа органу місцевого самоврядування, рішення якої є предметом спору, то суд приходить до висновку про те, що дана справа відповідно до пункту 1 частини першої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, а не Чернівецькому окружному адміністративному суду.

Як зазначив в попередньому судовому засіданні представник позивача, звертаючись до Чернівецького окружного адміністративного суду із даним позовом позивач керувався положеннями частини третьої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

Однак такі посилання є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, відповідно до частини третьої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України справи щодо оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади розглядаються і вирішуються місцевим загальним судом як адміністративним судом або окружним адміністративним судом за вибором позивача.

Буквальний аналіз указаної норми свідчить про те, що наведене положення надає особі можливість самостійно визначати до якого адміністративного суду звертатись до місцевого загального суду як адміністративного суду чи до окружного адміністративного суду з позовом про оскарження дій або бездіяльності посадових чи службових осіб місцевих органів виконавчої влади. Тобто, предметом позову є дії або бездіяльність, а не рішення; відповідачем у такій справі може бути лише посадова чи службова особа місцевого органу виконавчої влади, а не органу місцевого самоврядування.

Суд зазначає, що під місцевими органами виконавчої влади розуміються місцеві державні адміністрації (обласна, Київська і Севастопольська міська, районна державна адміністрація) територіальні (місцеві) органи центральних органів виконавчої влади, урядові органи.

В даному ж випадку позивачем оскаржується рішення (а не дія чи бездіяльність), прийняте посадовою особою органу місцевого самоврядування (а не посадовою особою місцевого органу виконавчої влади).

Зазначене виключає можливість вибору позивачем до якого адміністративного суду йому звертатись з цим позовом, а тому його посилання на частину третю статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України є помилковими.

Відтак, при зверненні до Чернівецького окружного адміністративного суду з даним позовом позивачем не було враховано правил предметної підсудності адміністративних справ, яка визначена статтею 18 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас в попередньому судовому засіданні представник позивача не заперечував щодо передачі даної адміністративної справи на розгляд до іншого суду відповідно до правил предметної підсудності адміністративних справ.

Так, пунктом 2 частини першої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо відкрито провадження у справі, яка предметно підсудна іншому суду.

Згідно частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки після відкриття провадження у цій справі з'ясувалось, що справа предметно підсудна місцевому загальному суду як адміністративному суду, враховуючи, що відповідач знаходиться у Шевченківському районі м. Чернівці, суд вважає за необхідне дану справу передати на розгляд до Шевченківського районного суду м. Чернівці за місцезнаходженням відповідача.

Згідно частини восьмої статті 22 Кодексу адміністративного судочинства України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Керуючись статтями 18, 19, 22, 111, 160, 165 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Передати справу за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора юридичного управління Чернівецької міської ради ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування рішення на розгляд до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Ухвала набирає законної сили в порядку, передбаченому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.П. Лелюк

Ухвала у повному обсязі складена 20 вересня 2017 року.