Справа № 804/8740/16
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

804/8740/16

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 вересня 2017 року

справа № 804/8740/16

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Баранник Н.П.

суддів: Дурасової Ю.В. Щербака А.А.

за участю секретаря судового засідання: Спірічева Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Технополіс" на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі № 804/8740/16 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Технополіс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Технополіс" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов від 03.11.2016 року № 003714, № 003715 та від 10.11.2016 року № 003760 Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, оскаржені рішення відповідача скасувати.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали доводи та обґрунтування вимог апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача, прохав залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що службовими особами Управління Укртрансбезпеки у Дніпропетровській області були проведені рейдові перевірки додержання на міських маршрутах м. Дніпра вимог чинного законодавства про автомобільний транспорт, під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом. В ході перевірок різних транспортних засобів (автобусів) були виявлені тотожні порушення вимог чинного законодавства ТОВ ВФ "Технополіс", яке використовує ці транспортні засоби для надання послуг перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом на підставі договору або є їх власником.

За результатами проведених перевірок складені відповідні акти № 009754 від 04.10.2016 року, № 009801 від 07.10.2016 року, № 009776 від 07.10.2016 року, № 009261 від 06.10.2016 року, в яких зафіксовані виявлені порушення позивачем вимог чинного законодавства, а саме: надання послуг з регулярних пасажирських перевезень без документів, передбачених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», бо ним не оформлений квитково-касовий лист, не оформлені реєстраційні документи на транспортний засіб, не оформлена індивідуальна контрольна книжка водія, схема маршруту та розклад руху, поліс обов’язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті. За вчинення таких порушень абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачена відповідальність у вигляді накладання штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1700 гривень.

На підставі вищевказаних актів перевірок були винесені оскаржені постанови від 03.11.2016 року № 003714, № 003715 та від 10.11.2016 року № 003760 про застосування по кожній постанові до ТОВ ВФ "Технополіс" адміністративно-господарських штрафів у розмірі 1700, 00 грн..

Позивач, вважаючи, що мав всі документи необхідні для належного надання послуг з регулярних пасажирських перевезень, звернувся до суду з позовом про захист порушених прав.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, враховуючи при цьому наступне.

Відповідно до ч.2 ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України.

Статтею 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначені вимоги до автомобільного перевізника. Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Одними зі встановлених в ході перевірок порушень було не оформлення позивачем квитково-касового листа, наявність якого є обов’язковою за вимогами Закону України «Про автомобільний транспорт».

В додатках 13 та 14 до Інструкції про порядок обліку бланків на проїзд автомобільним транспортом і готівки, отриманої від перевезень пасажирів та багажу, затвердженої наказом Міністерства транспорту України від 31.05.2000 року №279, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.06.2000 року за № 369/4590 була затверджена форма квитково-касового листа для обліку квитків на міських, приміських та міжміських автобусних маршрутах. Але згодом цей наказ було скасовано наказом Міністерства транспорту та зв’язку України № 503 від 25.05.2006 року «Про затвердження типових форм квитків на проїзд пасажирів та перевезення багажу на маршрутах загального користування». На думку позивача на сьогодні відсутня затверджена форма квитково-касового листа, який повинен бути у водія автобуса, а тому він і не вівся.

Проте норми закону мають вищу юридичну силу та є обов’язковими для виконання на всій території України. Виконання положень ч.2 ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» щодо необхідної наявності у водія квитково-касового листа є обов’язковим і для ТОВ ВФ "Технополіс" як автомобільного перевізника, а за відсутності на момент проведення перевірки його затвердженої типової форми, позивач мав змогу використовувати, зокрема самостійно розроблені форми цих документів.

Також перевіряючими було встановлено порушення вимог щодо наявного у водія реєстраційного талону на транспортний засіб. На думку позивача наявність цього документа не є необхідною умовою користування чи розпорядження транспортним засобом, бо абз.4 п.16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.1998 року, передбачено, що тимчасовий реєстраційний талон видається сервісним центром МВС за бажанням користувача чи розпорядника транспортним засобом та за зверненням власника, що передав транспортний засіб у користування і/або розпорядження фізичній або юридичній особі на строк, зазначений у його заяві або документах, які підтверджують право користування і/або розпорядження транспортним засобом.

Тобто, вказаним підзаконним нормативно-правовим актом на виконання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що для транспортних засобів, що перебувають, зокрема, у користуванні у фізичних чи юридичних осіб реєстраційним документом, наявність яких є обов’язковою згідно з вимогами ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт» є тимчасовий реєстраційний талон на транспортний засіб.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що твердження позивача з приводу не обов’язковості оформлення тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, на думку суду є хибними, а висновки відповідача з цього приводу є правомірними.

Щодо встановленого порушення про не оформлення позивачем індивідуальної контрольної книжки водія, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі – Положення № 340), затвердженого Наказом Мінтрансзв’язку України від 07.06.2010 року № 340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно з п.6.3 Положення № 340, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку (додаток 3).

Положенням передбачено, що державний контроль за дотриманням режимів праці та відпочинку водіїв здійснюється посадовими особами урядового органу державного управляння з питань контролю на автомобільному транспорті, які здійснюють перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Враховуючи, що транспортний засіб позивача не обладнаний тахографом, який є контрольним пристроєм, що встановлюється на транспортному засобі для показу та реєстрації інформації про його рух (п. 1.5 Положення), то відповідно обов’язковою є наявність та ведення водієм індивідуальної контрольної книжки.

Посилання апелянта на лист Міністерства інфраструктури України № 7807/25/10-16 від 08.08.2016 року, мають рекомендаційний характер та не обов’язкові до застосування, на відміну від вищевказаних положень чинного підзаконного нормативно-правового акта.

Щодо висновків про відсутність оформленого поліса обов’язкового особистого страхування водія від нещасних випадків на транспорті, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 року № 959 (далі – Положення № 959), затверджено Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, яким визначено порядок здійснення обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті працівників транспортних підприємств незалежно від форм власності та видів діяльності, які безпосередньо зайняті на транспортних перевезеннях, а саме водіїв автомобільного, електротранспорту: машиністів і помічників машиністів поїздів (електровозів, тепловозів, дизель-поїздів).

Пунктом 4 Положення № 959 визначено, що страхувальниками водіїв є юридичні особи або дієздатні громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, які є власниками транспортних засобів чи експлуатують їх і уклали із страховиком договори страхування.

Відсутність у водія поліса обов’язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, під час проведення перевірки транспортних засобів, є порушенням вимог чинного законодавства.

Відтак, позивачем не були належним чином дотримані усі вказані вимоги чинного законодавства, порушення яких були зафіксовані в актах перевірки.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів також не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Доводами апеляційної скарги не спростовано висновки суду першої інстанції, рішення суду є законним і обґрунтованим, і підстави для його скасування відсутні.

Керуючись п.1 ч.1 ст.198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю виробнича фірма "Технополіс" - залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 березня 2017 року у справі № 804/8740/16 - залишити без змін.

Ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.П. Баранник

Суддя: Ю.В. Дурасова

Суддя: А.А. Щербак