Справа № 541/963/13-а
Суддя: Городівський О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/963/13-а
№ провадження 6-а/541/5/2017
У Х В А Л А

20 вересня 2017 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

судді - Городівського О. А.,

за участю секретаря - Ніколаєнко М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргород заяву заяву Головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести нарахування та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами за 2010 рік,-

установив:

08 вересня 2017 року Головний державний виконавець УДВС ГТУЮ у Полтавській області звернувся до Миргородського міськрайонного суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Заяву мотивовано тим, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 12.02.2014 було відкрито виконавче провадження на виконання постанови Миргородського міськрайонного суду від 23.05.2013 якою було зобов'язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1, відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої Законами України Про Державний бюджет України на 2010 рік, з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду боржником не виконано; дій, спрямованих на виконання постанови не вчинено. Оскільки існують об'єктивні обставини, встановлені на законодавчому рівні, які перешкоджають виконанню судового рішення просить заяву задовольнити.

Державний виконавець та сторони у справі в судове засідання не з'явилися, про час розгляду заяви повідомлені належним чином.

Державний виконавець просить заяву розглянути у його відсутність.

Неявка осіб, які беруть участь у справі не перешкоджає розгляду заяви ( ч. 2 ст. 263 КАСУ).

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.05.2013 було зобов'язано Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1, відповідно до ст. 48 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи щорічну допомогу на оздоровлення за 2010 рік, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої Законами України Про Державний бюджет України на 2010 рік, з урахуванням проведених виплат.

Вказана постанова набрала законної сили, на її виконання Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 24.01.2014 було видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Полтавській області від 12.02.2014 було відкрито виконавче провадження, боржнику надано семиденний строк для виконання добровільно постанови суду.

Відповідно до ст. 263 КАС України - за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення (відсутність коштів на рахунку, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), особа, яка бере участь у справі, та сторона виконавчого провадження можуть звернутися до адміністративного суду першої інстанції (незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий лист) із заявою про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Вказана норма не містить виключного переліку обставин, що є підставою для вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу та порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Зазначена норма кореспондується з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якої, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, виходячи з приписів зазначених правових норм, підставою для застосування правил цих норми є обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі. Зокрема, для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об'єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів, може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду. Наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець, зокрема, зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Слід зазначити, що крім виконавчого листа виданого Миргородським міськрайонним судом по справі № 541/963/13-а та постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем до заяви не додано жодного доказу, який свідчить про вжиття ним заходів для виконання постанови суду. При цьому доказів отримання боржником постанови державного виконавця суду не надано.

Саме лише посилання на правові норми, які на думку державного виконавця, позбавляють можливості вжити заходів для виконання рішення суду, без надання доказів неможливості боржником виконати рішення суду, не є підставою для задоволення подання.

Крім того, вирішуючи порушене питання, суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 28 жовтня 2008 року, прийнятій у справі за позовом до Управління Пенсійного фонду України в Овруцькому районі Житомирської області, Управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації, Обласного центру з нарахування та виплати пенсій та допомоги Головного управління праці та соціального захисту населення Житомирської обласної державної адміністрації про стягнення сум виплат, передбачених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Так, у цій постанові Верховний Суд України, серед іншого, зазначив, що відповідно до статей 21, 105, 162 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може містити вимоги щодо визнання незаконними рішення, дії чи бездіяльності відповідача, зобов'язання його вчинити певні дії, відшкодувати шкоду, заподіяну незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю. Установивши, що відповідачі порушили норми права, які регулюють спірні відносини, адміністративний суд повинен визнати такі дії протиправними і зобов'язати відповідачів здійснити нарахування та виплату належних сум відповідно до закону, а не ухвалювати рішення про стягнення конкретних сум.

Це правило підлягає застосуванню під час вирішення питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

При цьому відповідно до абз.2 ч.1 ст.244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленій постанові від 11.11.2014, у справі, що розглядалася, суд для відновлення права позивача на щомісячну соціальну допомогу, передбачену Законом, прийняв постанову про зобов'язання органу ПФУ нарахувати та виплатити соціальну допомогу в установленому законом розмірі, що відповідало заявленим у позові вимогам. Розрахунок суми належної позивачу соціальної допомоги за спірний період судами не здійснювався, тому, змінивши спосіб виконання такої постанови із зобов'язання виплатити зазначену допомогу на стягнення конкретної суми цієї допомоги, суд змінив постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

Верховний Суд також відзначив, що як і в цивільному судочинстві, поняття способів захисту прав, свобод та інтересів особи в адміністративному судочинстві охоплюється визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цих прав, свобод та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 263 КАС України містить не тільки механізм процесуальної процедури розгляду питань зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, а й підстави для розгляду цих питань. Оскільки ці підстави є матеріально-правовими, то їх слід розглядати у сукупності з положеннями статей 105 та 162 КАС України, які визначають зміст способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві.

З огляду на положення статті 124 Конституції України та статті 14 КАС України постанови в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України незалежно від обраного судом способу захисту порушеного права позивача (зобов'язання відповідача вчинити певні дії чи стягнення з нього коштів).

Змінивши спосіб виконання постанови на зобов'язання виплатити нараховану допомогу, суд змінить постанову по суті, вийшовши при цьому за межі позовних вимог та вирішивши питання, що не були предметом дослідження судами всіх інстанцій при розгляді справи.

З урахуванням нормативного регулювання правовідносин, фактичних обставин справи та правових позицій Верховного Суду України, суд не вбачає підстав для задоволення подання головного державного виконавця про зміну способу і порядку виконання рішення, у зв'язку із чим в його задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 128, 160, 165, 263, 244-2 КАС України, суд

постановив:

В задоволенні заяви Головного державного виконавця Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зміну способу і порядку виконання судового рішення по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у Полтавській області про визнання дій неправомірними, зобовязання провести нарахування та виплату щорічної грошової допомоги на оздоровлення, одноразової компенсації учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами за 2010 рік відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Миргородського міськрайонного суду

Полтавської області ОСОБА_2