Справа № 806/1386/16
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м.Житомир справа № 806/1386/16

категорія 12.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шуляк Л.А.,

секретар судового засідання Галайба І.Б.,

за участю: позивача, представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання дій протиправними, стягнення винагороди за вислугу років, надбавки за вислугу років, надбавок, індексації та середнього заробітку, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області щодо не нарахування та не виплати при звільненні позивачу винагороди за вислугу років, середнього заробітку за час затримки розрахунку;

- стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області не донараховані та невиплачені при звільненні складові заробітної плати в розмірі 19514,33 грн., з яких: 4129,68 грн. винагорода за вислугу років; 2064,84 грн. надбавка по Постанові №268; 1755,13 грн. надбавка по Указу Президента № 575, індексації на невиплачену заробітну плату в розмірі 13144,68 грн.;

- стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 29.08.2011 по день прийняття судового рішення;

- стягнути з Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області моральну шкоду у розмірі 10000 ( десять тисяч) грн.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що в період з 05 грудня 2005 року по 29 серпня 2011 року працювала на різних посадах в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції. Протоколом №6 засідання комісії державної податкової інспекції у Житомирському районі по встановленню стажу роботи для нарахування щомісячної винагороди за вислугу років від 12.07.2007 встановлено, що стаж роботи позивача становить 20 років 0 місяців 12 днів, що відповідає розміру винагороди 35% згідно Постанови КМУ №1013. Проте, на думку позивача, відповідно до її трудової книжки стаж роботи на посаді бухгалтера та в податковій інспекції станом на 12 липня 2007 року становив більше 30 років. Тому, розмір винагороди за вислугу років мав бути встановлений на рівні 40 % з дня прийняття позивача на роботу до ДПІ у Житомирському районі. У зв'язку із неправильним визначенням розміру винагороди, позивачу не донараховано та не виплачено в повному обсязі інші складові заробітної плати, які вираховуються з урахуванням даної винагороди.

Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти вказаного позову заперечував в повному обсязі та просив відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях. В обґрунтування останніх вказав, що рішенням комісії ДПІ у Житомирському районі по встановленню стажу роботи для нарахування щомісячної винагороди за вислугу років, оформленого протоколом №6 від 12.07.2007, встановлено стаж роботи, що дає право на отримання винагороди за вислугу років ОСОБА_1 в розмірі 35%. На підставі вказаного рішення був прийнятий наказ від 12.07.2007 №15-о "Про виплату винагороди за вислугу років працівникам інспекції". З вказаними наказом та протоколом позивач ознайомлена та їх не оскаржувала. На підставі вказаних документів позивачу нараховувались та виплачувались складові заробітної плати, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В період з 05 грудня 2005 року по 29 серпня 2011 року ОСОБА_1 працювала на різних посадах в Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції, що підтверджується її трудовою книжкою (а.с.11-15).

Протоколом №6 від 12 липня 2007 року комісія Державної податкової інспекції у Житомирському районі по встановленню стажу роботи для нарахування щомісячної винагороди за вислугу років відповідно до вимог Постанов Кабінету Міністрів України від 12.09.1997 №1013 "Про порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання", №283 від 03.05.1994 "Про порядок обчислення стажу державної служби" із змінами та доповненнями, на підставі записів у трудовій книжці визначила ОСОБА_1 стаж роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років - 20 років 0 місяців 12 днів та розмір винагороди - 35% (а.с.27 зворот).

На підставі вказаного протоколу Державною податковою інспекцією у Житомирському районі винесено наказ №15-о від 12 липня 2007 року, яким зобов'язано головного бухгалтера виплачувати з 01.07.2007 року щомісячно винагороду за вислугу років завідувачу сектору масово - роз'яснювальної роботи та звернень громадян ОСОБА_1 - 35 % від посадового окладу та надбавки за спеціальне звання (а.с.27).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 43 Конституції України проголошено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною 1 статті 47 Кодексу законів про працю України встановлено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу.

Статтею 94 Кодексу законів про працю України визначено, що заробітною платою - є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначаються цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" до структури заробітної плати відноситься основна заробітна плата, додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частинами 2-7 статті 33 Закону України № 3723-ХІІ "Про державну службу" (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Порядок виплати винагороди за вислугу років посадовим особам органів державної податкової служби, які мають спеціальні звання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 вересня 1997 року № 1013 (далі - Порядок № 1013).

Пунктом 1 Порядку № 1013 встановлено, що до стажу роботи, що дає право на одержання винагороди за вислугу років, включається час роботи: в органах державної податкової служби; на посадах і в органах, визначених Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 року № 283 "Про порядок обчислення стажу державної служби"; на підприємствах, в установах, та в організаціях на посадах бухгалтерів, економістів, фінансистів, юристів, інженерів-програмістів, інженерів-системотехніків, інженерів - електроніків, якщо ці працівники мали спеціальну освіту, працювали за фахом та перейшли на роботу до податкової адміністрації (інспекції) і зараховані на відповідну посаду.

Винагорода за вислугу років виплачується посадовим особам органів державної податкової служби у таких розмірах: від 1 до 2 років -5%, від 2 до 5 років -10%, від 5 до 10 років - 20%, від 10 до 15 років - 25%, від 15 до 20 років - 30%, від 20 до 25 років - 35%, від 25 і більше років - 40% (п.2 Порядку №1013).

За приписами п. п. 3-4 Порядку № 1013 розмір винагороди визначається залежно від стажу роботи і обчислюється виходячи з посадового окладу та надбавки за спеціальне звання. Нарахування та виплата винагороди за вислугу років провадяться щомісяця за фактично відпрацьований час у межах встановленого фонду оплати праці. Документом для визначення стажу роботи є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи. Стаж роботи для виплати винагороди за вислугу років визначається комісією органу державної податкової служби з питань встановлення стажу, необхідного для нарахування винагороди за вислугу років. Рішення комісії про встановлення стажу роботи або зміну його розміру оформляється протоколом і передається керівникові відповідного органу державної податкової служби для видання наказу про виплату винагороди за вислугу років.

З огляду на викладене, рішення комісії та наказ керівника є документами, що визначають стаж роботи, який дає право на визначення розміру винагороди за вислугу років.

Як зазначив представник відповідача та не заперечувалось позивачем, з наказом та протоколом про визначення стажу ОСОБА_1 ознайомлена та їх не оскаржувала, тому рішення комісії, яке оформлено протоколом №6 від 12.07.2007 та наказ від 12.07.2007 №15-о "Про виплату винагороди за вислугу років працівникам інспекції" є чинними та підлягали виконанню відповідачем при нарахуванні позивачу складових заробітної плати.

Відповідно до ч.2 ст.11 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Суд в даній справі не надає оцінку вказаним рішенням та правильності визначення стажу позивача з огляду інший предмет спору.

Частиною 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем доведено правомірність своїх дій при нарахуванні та виплаті позивачу складових її заробітної плати, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 158-163,167,186,254 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Постанова набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, і може бути оскаржена до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції у порядку, визначеному статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст постанови виготовлено: 25 вересня 2017 р.