Справа № 216/4126/16-а
Суддя: Бондарєва О. І.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/4126/16-а
номер провадження 2-а/216/17/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондарєвої О.І.,

при секретарі - Городнічевій Т.О.,

за участі позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Туманової І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, про зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію при настанні смерті,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулась з позовом до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради (надалі - Відповідач), про зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію при настанні смерті.

Позов обґрунтований тим, що вона є дружиною померлого ОСОБА_4, інваліда І групи, ліквідатора аварії на ЧАЕС, 1 категорія, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. У зв'язку з чим, позивач вважає, що має право на отримання одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, інваліда 1 групи - 60 мінімальних заробітних плат, а саме: 1378 грн. ? 60 = 82 680 грн. Проте, вона не отримала ніякої компенсації, що є порушенням її конституційних прав. Тоді, 06.07.2016 року вона звернулась до Відповідача із заявою, в якій просила нарахувати та виплатити їй одноразову компенсацію, як сім'ї, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. 12.07.2016 року вона отримала лист № П-482, в якому було зазначено, що оскільки на момент смерті чоловіка, ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_1 була працездатного віку, права на призначення та виплату одноразової компенсації вона не має.

Проте, позивач з 2005 року офіційно отримувала заробітну плату від Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради по догляду за чоловіком, який був інвалідом І групи та лежачим хворим. За цю роботу їй платили на її картку гроші від 40 до 182 грн. на місяць. У той же час, її чоловік отримував пенсію у розмірі 4600 грн., яка нараховувалась на його картку. За ці гроші жив він та позивач. Інших джерел доходу вона не мала, так як коли вона оформлювалась на роботу по догляду за своїм чоловіком, ОСОБА_1 писала розписку, в якій гарантувала, що не буде мати іншу роботу.

На підставі вищевикладеного позивач просить: визнати відмову Відповідача нарахувати та виплатити їй одноразову компенсацію при настанні смерті згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» протиправною, та такою, що порушує її конституційні права; зобов'язати Відповідача нарахувати та виплатити їй одноразову компенсацію при настанні смерті згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, а саме - 82680,00 грн.; стягнути з Відповідача одноразову компенсацію при настанні смерті згідно ст. 48, у розмірі 60 мінімальних заробітних плат, а саме - 82680,00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні.

Представник відповідача Туманова І.В. заперечувала проти задоволення позову та підтримала письмові заперечення, що були надіслані на адресу суду, в обгрунтування яких зазначено, що вищезазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 року № 285 установлено виплати, передбачені ст. ст. 36 і 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»: одноразової компенсації сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою у розмірі 7586,00 грн. Право на виплату у зв'язку зі смертю годувальника надається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. При цьому, непрацездатним членом сім'ї вважається: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в якій також зазначено, що жінки, які народилися після 1961 року досягають пенсійного віку у 60 років. Натомість, позивачка народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року. На час смерті чоловіка виповнилося 52 роки, тобто на час втрати годувальника позивачка не набула пенсійного віку. Доказів, що вона є непрацездатною особою теж надано не було. Крім того, беручи до уваги те, що позивач звернулась до суду в серпні 2016 року, а смерть чоловіка настала у жовтні 2015 року, нею було пропущено 6-ти місячний термін та не надано заяви про поновлення пропущеного строку для звернення.

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, актовий запис № 110 (а.с. 7), позивач ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, актовий запис № 1188 (а.с. 9) вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відповідно до експертного висновку від 28.03.2016 року № 7613 (а.с. 9 зворотня сторона) захворювання, що призвело до смерті, пов'язане з виконанням обов'язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Довідкою заступника голови облдержадміністрації № 36-2766/0/2-16 від 22.06.2016 року (а.с. 8) підтверджується, що ОСОБА_1, як дружина померлого ОСОБА_4, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеного до категорії 1, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, має право на пільги і компенсації, передбачені ч. 2 ст. 20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

06 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради із заявою щодо компенсації сім'ям за втрату годувальника, який був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС згідно ст. 48 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 10).

Натомість, згідно листа Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 12.07.2016 року за № П-482 (а.с. 10 зворотня сторона) вбачається, що оскільки на момент смерті чоловіка ОСОБА_1 була працездатного віку, права на призначення та виплату одноразової компенсації вона не має.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сім'ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, виплачується в таких розмірах: інвалідам I групи - 60 мінімальних заробітних плат. Виплата здійснюється з мінімальної заробітної плати, яка склалася на момент встановлення інвалідності чи втрати годувальника.

Посилання відповідача у своїх запереченнях проти позову щодо неможливості нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової компенсації у зв'язку із тим, що на час втрати годувальника позивач не набула пенсійного віку є необґрунтованими з наступних підстав.

Згідно наданих до суду доказів, а саме: трудової книжки НОМЕР_3 довідки Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради від 22.08.2016 № 2971/1, довідки від 22.08.2016 № 2971/2, довідки від 04.05.2017 № 2408, відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 12.05.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради та згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 № 558, отримувала з 27.09.2005 по ІНФОРМАЦІЯ_1 року компенсацію як фізична особа, яка надає соціальні послуги, а саме: послуги за доглядом за своїм чоловіком, інвалідом І групи. При цьому, інших джерел доходу позивач не мала.

Згідно посвідчення, виданого Управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради серії НОМЕР_4 від 28.04.2016 року, ОСОБА_5, має право на пільги, встановлені законодавством України для сімей померлих ветеранів війни.

Крім того, з довідки Криворізького центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 3327 від 02.08.2017 року, вбачається, що ОСОБА_1, станом на 02.08.2017 року перебуває на обліку у Центрально-Міському відділі з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій та отримує пенсію по інвалідності третьої групи загального захворювання.

Таким чином, позивач набула право на пенсію по втраті годувальника як непрацездатна дружина.

Факти, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини підтверджуються наявними доказами.

Таким чином, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог.

Посилання представника відповідача щодо порушення позивачем норм процесуального права, а саме: подачу позову з порушенням строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 Кодексу адміністративного судочинства України, є безпідставним з наступних підстав.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З матеріалів адміністративного позову вбачається, що чоловік позивача ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Не отримавши передбачену законом одноразову компенсацію у зв'язку із втратою годувальника який був учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та його смерть безпосередньо пов'язана з ліквідацією, ОСОБА_1 06.07.2016 року звернулась до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради із відповідною заявою про нарахування та виплату їй компенсації. Лист, в якому їй було відмовлено в її праві було направлено представнику позивача ОСОБА_2 - 12.07.2016 року.

Таким чином, про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізналась 12.07.2017 року. Із позовною заявою вона звернулась до суду 23.08.2016 року, тобто передбачений чинним законодавством шестимісячний строк на звернення ОСОБА_1 пропущено не було.

На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. ст. 11, 69, 71, 94, 159, 161-163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради, про зобов'язання нарахувати та виплатити одноразову компенсацію при настанні смерті - задовольнити.

Визнати відмову Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як дружині, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою - протиправною.

Зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як дружині, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у розмірі - 60 мінімальних заробітних плат, а саме: 82 680,00 грн.

Стягнути з Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у м. Кривому Розі ради одноразову компенсацію на користь ОСОБА_1 одноразову компенсацію згідно ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як дружині, яка втратила годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов'язана з Чорнобильською катастрофою, у розмірі - 60 мінімальних заробітних плат, а саме: 82 680,00 грн.

Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з одночасним направлення копії апеляційної скарги до апеляційного адміністративного суду Дніпропетровської області.

Суддя О.І.Бондарєва