Справа № 242/1394/17
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Черков В.Г.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року справа №242/1394/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Арабей Т.Г., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Селидівського міського суду Донецької області від 17 липня 2016 року у справі № 242/1394/17 за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 10.04.2017 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача від 14 лютого 2017 року щодо відмови у призначенні їй пенсії; скасувати рішення № 1 Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 14 лютого 2017 року; зобов'язати відповідача відповідно до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення» зарахувати до страхового стажу періоди її роботи на підприємстві ВП шахта 1/3 Новогродівська ДП «Селидіввугілля» з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року (а.с. 2-4).

11.07.2017 року позивач подала до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, з урахуванням якої просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії; скасувати рішення № 1 від 14 лютого 2017 року та зобов'язати Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до страхового стажу період її роботи на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року (а.с. 30а).

Постановою Селидівського міського суду Донецької області від 17 липня 2017 року у справі № 242/1394/17 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Рішення голови комісії з припинення управління Пенсійного фонду України у м. Новогродівці Донецької області від 14 лютого 2017 року № 1, яким відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_2, скасовано.

Зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити пенсію ОСОБА_2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року на ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» (а.с. 36-38).

31.07.2017 року позивач звернулась до суду з заявою про виправлення описки в постанові Селидівського міського суду Донецької області, а саме: просила виправити описку в абз. 3 зазначивши «зарахувавши до страхового стажу періоди роботи на підприємстві ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» з 01.01.2016 року по 31.01.2017 року» (а.с. 40).

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 08 серпня 2017 року у задоволенні заяви про виправлення описки відмовлено, оскільки судом розглядались, зокрема, вимоги позивача про зарахування до страхового стажу період його роботи з 10 жовтня 2016 року по 11 січня 2017 року (а.с. 43). Зазначена ухвала не оскаржувалась.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції при винесенні рішення було порушено норми матеріального та процесуального права.

Вказує на те, що на період звернення позивача із заявою про призначення пенсії згідно отриманих даних зі СПОВ (система персоніфікованого обліку відомостей) за період з 2000 по 2016 рік про сплату страхових внесків період роботи з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року не було сплачено страхові внески підприємством ДП «Селидіввугілля» в особі ВП «Шахта 1/3 Новогродівська», що є порушенням ч. 6 ст. 20 Закону № 1058, відповідно до якої страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж 20 календарних днів із дня закінчення періоду.

У зв'язку із тим, що за період роботи позивача з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року відсутні відомості про нарахування заробітної плати та сплату соціального внеску до Пенсійного фонду України, страховий стаж позивача складає 20 років 10 місяців 13 днів.

З урахуванням зазначеного, відповідачем було правомірно прийнято рішення № 1 від 14 лютого 2017 року про відмову в призначенні пенсії відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність 21 року страхового стажу.

Звертає увагу, що неможливість здійснення перерахунку позивачу викликана неправомірними діями з боку ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», а не порушенням вимог чинного законодавства з боку відповідача, тому управління не повинно нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків страхувальниками.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Сторони у судове засідання не з'явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

За нормами пункту другого частини першої статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 12.01.2017 року позивач звернувся до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та надав наступні документи: копію паспорту, копію ідентифікаційного коду, копію трудової книжки, довідку про підтвердження пільгового стажу роботи № б/н від 29.11.2016 року за період з 22.10.2015 року по теперішній час (а.с. 18, 67).

Рішенням № 1 від 14.02.2017 року головою комісії з припинення управління Пенсійного фонду України в м. Новогродівці Донецької області відмовлено в призначенні пенсії згідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи. Зазначено, що до пільгового стажу роботи неможливо зарахувати період з 22.01.1988 року по 15.03.1988 року на посаді машиніст-кочегар котельної, оскільки професія не передбачена Списком № 2 постанови № 1173 від 22.08.1956 року; період роботи з 29.12.2000 року по 24.10.2001 року в якості стволової (рукоятчик-сигналіст) та з 10.10.2016 року по теперішній час в якості стволової поверхні по ВП Шахті «1/3 Новогродівська» неможливо зарахувати до пільгового стажу так як згідно п. 4 Порядку застосування Списків № 1, 2 необхідна атестація робочого місця. Відповідно до наданих документів страховий стаж ОСОБА_2 складає 20 років 10 місяців 13 днів; Список № 2 - 10 років 4 місяці 16 днів (а.с. 10-11).

Спірним питання у даній справі є правомірність відмови відповідача у призначенні ОСОБА_2 пенсії згідно п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, а саме 21 року із-за відсутності сплати страхових внесків до Пенсійного фонду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення відповідача про відмову в призначенні пільгової пенсії за списком № 2 є таким, що порушує законні права позивача, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Стаття 4 Закону № 1058 зазначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, що діяла на момент звернення позивача за призначенням пенсії) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26

років у чоловіків і не менше 21 року у жінок.

Відмовляючи у призначенні пенсії ОСОБА_2, пенсійний орган виходив з того, що у позивача відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутня сплата страхових внесків до Пенсійного фонду за період роботи позивача з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року.

Колегія суддів вважає таке твердження пенсійного органу є безпідставним з огляду на наступне.

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 (далі - Закон № 1058) передбачено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум; 3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону.

Частинами 1-3 статті 24 Закону № 1058 передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ч. 6 ст. 20 Закону № 1058 страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Частиною 1 ст. 20 Закону № 1058 передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду (ч. 5-6 ст. 20).

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (ч.12 ст.20 Закону №1058).

У частині 10 ст. 20 Закону № 1058 вказано, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається, що з 22.10.2015 року по теперішній час ОСОБА_2 прийнята стволовою поверхні 2 р. на дільницю шахтного транспорту ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1/3 «Новогродівська» (а.с. 13-16).

Законодавство України передбачає персоніфікований облік відомостей, що використовуються для визначення права на пенсію кожної людини з урахуванням результатів її трудової діяльності. Ведеться облік того, як кожен громадянин та підприємство сплачують страхові внески в Пенсійний фонд України, а також які права на пільгове пенсійне забезпечення має кожен працівник.

У централізованому банку даних Пенсійного фонду України на кожну застраховану особу відкривають електронну персональну облікову картку. У ній, починаючи з 2000 року, накопичуються всі дані про заробіток, страхові внески в Пенсійний фонд, а також відомості про стаж роботи з усіх місць роботи та інші дані, потрібні для правильного призначення пенсій. Звіти в систему персоніфікованого обліку подають страхувальники, тобто роботодавці, особи, які працюють на спрощеній системі оподаткування, та самозайняті особи. Держреєстр зберігає повну інформацію.

Селидовськім об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було надано дані з системи «Персоніфікований облік» відносно ОСОБА_2, з яких вбачається, що за спірний період з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року підприємством, на якому працював позивач, не було сплачено страхових внесків.

Разом з тим, колегія суддів вказує на те, що наданою довідкою ДП «Селидіввугілля» ВП «Шахта 1-3 «Новогродівська» від 06.09.2017 року підтверджено, що позивач дійсно працює на ВП Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» і їй дійсно була нарахована та виплачена заробітна плата, нараховано ЄСВ і перераховано до ПФУ м. Новогродівка за період з 01.10.2016 року по 31.01.2017 року (а.с. 59).

Дана довідка містить не тільки суму нарахованого позивачеві єдиного внеску, але й номери платіжних доручень і дату перерахування внеску пенсійному органу.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З огляду на зазначене, страхувальником - ВП Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» сплачено страхові внески за спірний період з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року.

Таким чином, доводи апелянта стосовно неврахування періоду роботи позивача з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року на ВП Шахта 1/3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» до страхового стажу, у зв'язку з тим, що підприємством не сплачено страхові внески, спростовуються вищенаведеними фактами.

Всі обставини свідчать про недбале ставлення пенсійного органу до вирішення такого важливого питання як пенсійне забезпечення особи, яке гарантується ст. 46 Конституції України і визначено законодавцем як джерело існування громадянина держави.

За таких умов колегія суддів вважає рішення № 1 від 14 лютого 2017 року таким, що не відповідає діючому законодавству України, а тому воно підлягає скасуванню.

З урахуванням достатнього страхового та пільгового стажу для призначення пенсії позивачу відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо виходу за межі позовних вимог та зобов'язання відповідача призначити пенсію ОСОБА_2 на пільгових умовах із зарахуванням до страхового стажу період роботи позивача з 10.10.2016 року по 11.01.2017 року на ВП «Шахта 1/3 Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Зазначений спосіб судового захисту узгоджується з повноваженнями суду при вирішенні справи відповідно до абзаців 10, 11 частини 2 статті 162 КАС України та дискреційними функціями відповідача.

Згідно ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовує правильність висновків, зроблених судом першої інстанції, а тому судом першої інстанції спір по суті вирішений правильно і підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області - залишити без задоволення.

Постанову Селидівського міського суду Донецької області від 17 липня 2016 року у справі № 242/1394/17 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду в порядку письмового провадження набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом 20 днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Арабей

І.В. Геращенко