Справа № 822/2014/17
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2014/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіСалюка П.І.
при секретаріДубіній Н.Ю.
за участі:представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" до Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.02.2017 року за № 201 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство";

- визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Хмельницькій області щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство", з питань достовірності, повноти нарахування та сплати всіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.02.2017 року за № 201 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" та на підставі наказу Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 09.02.2017 року № 281 "Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство";

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Р" Головного управління ДФС у Хмельницькій області № від 23.03.2017 року про збільшення грошового зобов'язання за платежем "земельний податок з юридичних осіб" на суму в розмірі 85217,39 грн., у тому числі: 68173,91 грн. за податковим зобов'язанням та 17043,48 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення форми "Р" Головного управління ДФС у Хмельницькій області № від 23.03.2017 року про збільшення грошового зобов'язання за платежем "земельний податок з юридичних осіб" на суму в розмірі 2475640,70 грн., у тому числі: 1980512,56 грн. за податковим зобов'язанням та 495128,14 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказ від 02.02.2017 року за № 201 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" суперечить вимогам Конституції України та, чинним на момент його прийняття, положенням Податкового кодексу України, в зв'язку з чим у податкового органу не виникло правових підстав для проведення перевірки ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство". Крім того, зміст оскаржуваного наказу не відповідає формі, а саме: в наказі не вказано чітку підставу, визначену ПК України, яка безпосередньо надавала право відповідачу на проведення саме виїзної перевірки. Позивач вважає, що за таких обставин наказ про проведення перевірки є протиправним та підлягає скасуванню, як і податкові повідомлення рішення, які були винесені на підставі акту не законно проведеної перевірки.

У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представники відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували, про що надали письмові заперечення на позов, в яких зазначили, що ГУ ДФС у Хмельницькій області мало законні підстави для прийняття оскаржуваного наказу та податкових повідомлень-рішень, а також діяло по відношенню до позивача на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 69-72 Кодексу адміністративного судочинства України, судом встановлено наступне.

25 січня 2017 року слідчим суддею Красилівського районного суду Хмельницької області винесено ухвалу по справі № 677/1985/16-к, згідно якої призначено у кримінальному провадженні №0000055 від 14.12.2016 року за ч.1 ст.364-1 КК України позапланову документальну перевірку ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» (Хмельницька область, Летичівський район, смт. Меджибіж, вул. Чкалова, 58, ) з питань достовірності, повноти нарахування та сплати всіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, виконання якої доручити Головному управлінню Державної фіскальної служби у Хмельницькій області.

02 лютого 2017 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області на виконання ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 25.01.2017 року щодо призначення у кримінальному провадженні № 0000055 від 14.11.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 364-1 КК України та у відповідності до ст. 20, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.11 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року 3 2755-VI із змінами та доповненнями, винесено наказ "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" та видано направлення на перевірку № 164, № 165, № 166, № 167, № 168 від 02.02.2017 року.

Вищезазначені наказ та направлення на перевірку 03.02.2017 року вручено представнику ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" за дорученням № 5 від 12.01.2017 року ОСОБА_3.

В подальшому на виконання ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 25.01.2017 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" () з питань достовірності, повноти нарахування та сплати всіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року. За результатами перевірки складено Акт від 20.02.2017 року № 0199/22-01-14-04/00476808.

Проведеною перевіркою встановлено порушення ТОВ ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" вимог п. 280.1 ст. 280 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями (з урахуванням пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12), п. 277.1 ст. 277, п. 284.1 ст. 284 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями; п. 288.4, пп. 288.5.1, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями; п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями; абз. б) п. 176.2 ст. 176 розділу IV Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями.

Окрім того, в акті перевірки зазначено, що 03.02.2017 року, під час проведення перевірки, на підставі пунктів 20.1.2, 20.1.6, статті 20, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI із змінами та доповненнями, представнику ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" за дорученням № 5 від 12.01.2017 року ОСОБА_3 було запропоновано отримати запит щодо надання документів необхідних для проведення перевірки № б/н від 03.02.2017 року.

Від отримання даного запиту представник ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" відмовився, про що складено Акт відмови від отримання запиту ГУ ДФС у Хмельницькій області № 0008/22-01-14-04/00476808 від 03.02.2017 року.

06.02.2017 року, 07.02.2017 року та 08.02.2017 року під час виїзду на податкову адресу ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" Хмельницька область, Летичівський район, смт. Меджибіж, вул. Чкалова, буд. 58 з метою проведення перевірки згідно наказу від 02.02.2017 року № 201 встановлено відсутність посадових осіб (директор, головний бухгалтер) ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство", про що складено акти відсутності посадових осіб № 0009/22-01-14-04/00476808 від 06.02.2017 року, № 0010/22-01-14-04/00476808 від 07.02.2017 року (даний факт засвідчено представником місцевої влади смт. Меджибіж, а саме начальником юридичного відділу Меджибіжської селищної ради ОСОБА_4 ), № 0013/22-01-14-04/00476808 від 08.02.2017 року.

На податковій адресі ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" Хмельницька область, Летичівський район, смт. Меджибіж, вул. Чкалова, буд. 58 встановлено представника ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" за дорученням № б/н від 01.12.2016 року ОСОБА_5, якому було запропоновано отримати запит щодо надання документів необхідних для проведення перевірки № б/н від 08.02.2017 року, проте останній відмовився від отримання запиту, про що посадовими особами відповідача складено Акт відмови від отримання запиту ГУ ДФС у Хмельницькій області № 0014/22-01-14-04/00476808 від 08.02.2017 року.

09.02.2017 року засобами поштового зв'язку, рекомендованим листом, з повідомленням про вручення, на податкову адресу ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" Хмельницька область, Летичівський район, смт. Меджибіж, вул. Чкалова, буд. 58 направлено запит щодо надання документів для проведення перевірки. Станом на день реєстрації акту перевірки, платником не надано будь яких документів у відповідь на запит.

09.02.2017 року, 10.02.2017 року та 13.02.2017 року під час виїзду на податкову адресу ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" Хмельницька область, Летичівський район, смт. Меджибіж, вул. Чкалова, буд. 58 з метою проведення перевірки згідно наказу від 02.02.2017 року № 201 встановлено відсутність посадових осіб (директор, головний бухгалтер) ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство", про що складено акти відсутності посадових осіб № 0017/22-01-14-04/00476808 від 09.02.2017 року, № 0018/22-01-14-04/00476808 від 10.02.2017 року, № 0019/22-01-14-04/00476808 від 13.02.2017 року.

Таким чином під час проведення перевірки, в періоді з 03.02.2017 року по 13.02.2017 року ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" не встановлено посадових осіб (директор, головний бухгалтер), та не надано до перевірки жодних первинних документів що використовуються в бухгалтерському обліку , регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов'язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів.

На підставі акту від 20.02.2017 року № 0199/22-01-14-04/00476808 ГУ ДФС у Хмельницькій області винесено податкові повідомлення - рішення форми "Р" № від 23.03.2017 року про збільшення грошового зобов'язання за платежем "земельний податок з юридичних осіб" на суму в розмірі 85217,39 грн., у тому числі: 68173,91 грн. за податковим зобов'язанням та 17043,48 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями та № від 23.03.2017 року про збільшення грошового зобов'язання за платежем "земельний податок з юридичних осіб" на суму в розмірі 2475640,70 грн., у тому числі: 1980512,56 грн. за податковим зобов'язанням та 495128,14 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Представники позивача, вважають, що у контролюючого органу відсутні підстави для проведення документальної позапланової виїзної перевірки, оскільки податковим органом прийнято незаконно наказ про її проведення, в зв'язку з чим, порушено порядок її проведення, та як наслідок прийнято протиправно податкові повідомлення-рішення, а тому на думку позивача, наказ Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 02.02.2017 року за № 201 та податкові повідомлення-рішення № від 23.03.2017 року та № від 23.03.2017 року підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 62 Податкового кодексу України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пункт 78.1 статті 78 Податкового кодексу України визначає вичерпний перелік підстав для здійснення документальної позапланової виїзної перевірки.

Так, відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України документальна позапланова виїзна перевірка здійснюється у випадку отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки, винесену ними відповідно до закону.

Згідно пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Таким чином, з аналізу наведених правових норм, суд приходить до висновку, що документальна позапланова виїзна перевірка проводиться на підставі наказу керівника контролюючого органу та за наявності підстав для її проведення, у свою чергу можливість для проведення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України та прийняття відповідного наказу виникає при надходженні до контролюючого органу судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки.

Матеріали справи підтверджують, що до ГУ ДФС у Хмельницькій області надійшла ухвала слідчого судді Вознюк Р.В. від 25 січня 2017 року у справі № 677/1985/16-к про призначення документальної позапланової перевірки Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство".

Таким чином, оскільки при надходженні до контролюючого органу рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки Податковий кодекс України не передбачає іншого порядку дій, ніж призначення такої перевірки, в тому числі і вручення відповідної ухвали суду позивачу, суд вважає, що оскаржуваний наказ прийнятий на підставі та у межах повноважень, передбачених законом.

Зауваження представника позивача щодо того, що ухвалою слідчого судді не визначено, яку саме позапланову документальну перевірку необхідно було провести відповідачу: виїзну чи не виїзну, суд не бере до уваги, оскільки згідно чинного законодавства України право на призначення та визначення виду (виїзна/не виїзна) документальної перевірки покладено на керівника (його заступника або уповноважену особу) контролюючого органу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що перевірка позивача призначена та проведена відповідачем за наявності підстав, з дотриманням процедури, визначених нормами ПК України, а тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 02.02.2017 року за № 201 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" та визнання протиправними дій щодо її проведення є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Окрім того, представник позивача в судовому засіданні зазначив, що наказі в № 201 від 02.02.2017 року відсутня печатка контролюючого органу, даний факт підтверджує ту обставину, що станом на дату винесення оспорюваного наказу, останній не був скріплений печаткою, а отже не був дійсним та не створював жодних правових наслідків щодо проведення перевірки.

Проте, в судовому засіданні судом досліджено оригінал та копії оскаржуваного наказу та встановлено, що останній містить відтиск печатки, але не чіткий.

Відтак, посилання на відсутність печатки як на підставу того, що наказ № 201 від 02.02.2017 року не був дійсним та не створював жодних правових наслідків щодо проведення перевірки, суд оцінює критично, оскільки на останньому наявний відтиск печатки контролюючого органу.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23.03.2017 року № , № суд керується наступним.

Так, судом встановлено, що ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року з урахуванням уточнюючих розрахунків задекларовано плату за землю по Меджибіжській селищній раді ), державний акт на право постійного користування землею ХМ № 00032 від 30.12.1996 року площею 222,65 га. та по Ярославській сільській раді ), державний акт на право постійного користування землею ІІ-ХМ № 000370 від 03.01.2000 року площею 497,57 га.

Зі змісту Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» слідує, що користування землею в Україні є платним.

З 1 січня 2011 року набрав чинності Податковий кодекс України який, відповідно до пункту 1.1 статті 1 регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, і, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За змістом підпункту 9.1.10 пункту 9.1 статті 9 Податкового кодексу України плата за землю належить до загальнодержавних податків і зборів, яка в силу вимог підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 цього ж Кодексу є податком і справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі. Останні ж, як визначає зміст підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу, - це особи, яким, зокрема, на умовах оренди надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності. Отже, Податковий кодекс України визначив обов'язок й орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). Подібне визначення міститься і у статті 21 Закону України «Про оренду землі».

Справляння плати за землю, в тому числі і орендної плати, здійснюється відповідно до положень розділу ХIII ПК.

При цьому п. 288.1 - п. 288.4 ст.288 Податкового кодексу України встановлено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За наведених обставин, позивач є платником орендної плати за землю. Отже, відповідно до вимог п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, позивач як платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п.п.288.5.1 п.288.5 ст.288 Податкового кодексу України (в редакції, чинній до 01.04.2014р.) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом.

Разом з тим, Законом України від 27.03.2014р. №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав законної сили 01.04.2014р., було внесено зміни до п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, згідно яких розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Отже, законодавцем з 01.04.2014р. було змінено нижню граничну межу річної суми платежу по орендній платі за земельні ділянки.

За таких обставин, варто зазначити, що з набранням чинності Податковим кодексом України річний розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, який підлягає перерахуванню до бюджету, має відповідати вимогам підпункту 288.5.1пункту 288.5 статті 288 цього Кодексу та є підставою для перегляду встановленого договором розміру орендної плати. При цьому виходячи із принципу пріоритетності норм Податкового кодексу України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 цього Кодексу, до моменту внесення до такого договору відповідних змін розмір орендної плати в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлений підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2014 року (справа №21-274а14) та у постанові від 14 липня 2015 року (справа №826/5560/14).

Таким чином, з 01.04.2014р. мінімальна сума орендної плати повинна становити не менше 3 відсотків нормативної грошової оцінки, не зважаючи на те, чи були внесені відповідні зміни до договору оренди землі.

Приписами п.288.7 ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п.285.1 ст.285 цього Кодексу базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Згідно з п.286.2, п.286.3 ст. 286 Податкового кодексу України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов'язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Абзацом 2 п.286.4 ст. 286 Податкового кодексу України встановлено, що у разі зміни протягом року об'єкта та/або бази оподаткування платник плати за землю подає податкову декларацію протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися такі зміни.

З огляду на наведені приписи закону, зроблені ГУ ДФС у Хмельницькій області висновки в акті перевірки від 20.02.2017р. № 0199/22-01-14-04/00476808 про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України через те, що ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» декларувало та сплачувало орендну плату за земельні ділянки без урахування приписів п.п.288.5.1 п.288.5 ст. 288 Податкового кодексу України, зі змінами, внесеним Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» №1166-VІІ від 27.03.2014р., тобто в розмірі менше трьох відсотків нормативної грошової оцінки землі, в результаті чого занижено податкові зобов'язання з орендної плати за землю по Ярославській сільській раді всього на суму 865565,29 грн. за період з 26.03.2014р. по 31.12.2016 р., в т. ч.: за 2014 рік 25849,74 грн.; за 2015 рік 42324,17 грн.; за 2016 рік 797391,38 грн., є обґрунтованими та такими, що відповідають приписам чинного законодавства.

В судовому засіданні представники позивача не надали жодних пояснень та на їх підтвердження доказів, щодо протиправності вказаного податкового повідомлення-рішення, а також не вказали жодних підстав для його скасування.

Відтак, спірне податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 23.03.2017р. № , яким ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» збільшено суму грошового зобов'язання з орендної плати з юридичних осіб в загальній сумі 85217,39грн., з яких за основним платежем у розмірі 68173,91 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 17043,48грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо правомірності винесення податкового повідомлення-рішення від 23.03.2017 року № суд зазначає послідуюче.

З матеріалів справи вбачається, що проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року на підставі документів: лист ГУ Держземагенства у Хмельницькій області № 8-22-0.4-1884/2-15 від 21.01.2015 року, лист ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 8-22-7777.4-1596/23-16 від 01.02.2016 року, рішення Меджибізької селищної ради від 03.07.2015 р. № 2-47/2015 "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Меджибізької селищної ради на 2016 рік", встановлено заниження задекларованих суб'єктом господарювання ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» показників у поданих податкових деклараціях з плати за землю по Меджибіжській селищній раді всього в сумі 1980512,56 грн., а саме за 2014 рік - (6 днів 03.2014 року + 9 місяців 2014 року) - 39666,58 грн.; за 2015 рік - 73419,17 грн., за 2016 рік - 1867426,81 грн.

Проте, суд не погоджується із таким висновком податкового органу з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що Меджибізька селищна рада прийняла рішення № 2-47/2015 від 03.07.2015року "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Меджибізької селищної ради на 2016 рік". Пунктом 2 даного рішення Меджибізька сщ/р затвердила "Положення про встановлення податку на майно в частині плати за землю", що є додатком № 3 до рішення Меджибізької селищної ради.

Меджибізька сщ/р встановила на території селищної ради місцеві податки і збори, в т. ч. і податок в розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки площі ріллі по області на землю водного фонду за межами населеного пункту нормативно-грошову оцінку якої не проведено (п. 4.4 і п. 4.5 Положення).

Проте, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 року по справі № 678/48/16-а, визнано нечинним з моменту його прийняття пункт 4.4 та пункт 4.5 "Положення про встановлення податку на майно в частині плати за землю", що є додатком № 3 до рішення Меджибізької селищної ради від 03.07.2015 року № 2-47/2015 "Про встановлення місцевих податківі зборів на території Меджибізької селищної ради на 2016 рік", якими ставки податку за один гектар несільськогосподарських угідь, зайнятих господарськими будівлями (спорудами), розташовані за межами населеного пукнту, нормативно грошову оцінку яких не проведено встановлено в розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області та якими ставки податку за земельні ділянки на землях водного фонду, а також за земельні ділянки лісогосподарського призначення, які зайняті виробничими, культурно побутовими, господарськими та іншими будівлями і спорудами за межами населеного пункту нормативно - грошову оцінку яких не проведено встановлено у розмірі 5 відсотків від нормативної грошової оцінки площі ріллі по області.

Суд приймає до уваги вищезазначене рішення Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 року, як значну обставину по справі, оскільки процедура оскарження рішення Меджибізької селищної ради від 03.07.2015 року № 2-47/2015 "Про встановлення місцевих податківі зборів на території Меджибізької селищної ради на 2016 рік" розпочалася в грудні 2016 року, тобто до початку проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" (період перевірки з 03.02.2017 року по 09.02.2017 року).

Відповідно до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Обставини, які були встановлені постановою, що набрала законної сили, в одній адміністративній справі не можуть оспорюватися в іншій судовій справі за участю тих самих сторін.

Отже, враховуючи наявність рішення суду (постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 року по справі № 678/48/16-а) яким скасовано ставку податку за земельні ділянки на землях водного фонду в розмірі 5%, суд приходить до висновку, що податкове повідомлення - рішення від 23.03.2017 року № підлягає частковому скасуванню, а саме в частині нарахування податкового зобов'язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» за 2016 рік на суму 2334283,51 грн. в т. ч. за основним платежем на суму 1867426,81 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 466856,70 грн.

Щодо іншої частини податкового повідомлення рішення, згідно якого нараховано податкове зобов'язання за платежем «земельний податок з юридичних осіб» (2014 рік та 2015 рік) представники позивача не надали жодних доказів до суду, які б підтверджували протиправність його нарахування та прийняття оскаржуваного рішення, а тому податкове повідомлення - рішення від 23.03.2017 року № в частині податкового зобов'язання на суму 141357,19 грн. в т. ч. за основним платежем на суму 113085,75 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями на суму 28271,44 грн. суд залишає в силі.

Також, суд не бере до уваги твердження представників позивача, щодо протиправних дій ГУ ДФС у Хмельницькій області на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а саме на той факт, що відповідач під час нарахування ПАТ "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько - рибоводне підприємство" податкових зобов'язань за платежем «земельний податок з юридичних осіб» керувався рішенням Меджибіжської селищної ради № 2-47/2015 від 03.07.2015року, яке було скасовано постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.06.2017 року, оскільки посадовими особами позивача під час проведення перевірки не надано відповідачу жодних доказів щодо наміру оскаржити до суду рішення Меджибіжської селищної ради № 2-47/2015 від 03.07.2015 року "Про встановлення місцевих податків і зборів на території Меджибізької селищної ради на 2016 рік".

Відповідно до положень, закріплених ст. 11 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 11, 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, повно, всебічно і об'єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного здобутого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до переконання про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ПАТ «Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство» частково.

Відповідно до частини третьої статті 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 38412,88 грн.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати належить відшкодувати на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме в сумі 31492,52 грн.(38412,88 грн. -(1600 грн. (сума 1-ї позовної вимоги) + 1600 грн. (сума 2-ї позовної вимоги) + 1600 (сума 3-ї позовної вимоги) + 2120,36 (частина від задоволених позовних вимог 4-ї позовної вимоги, а саме сума 4-ї позовної вимоги 33612,88 грн. - частина задоволених позовних вимог 31492,52 грн. = 2120,36 грн.))

Керуючись ст. ст. 158-163, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати податкове повідомлення - рішення №4 від 23 березня 2017 року у частині основного податкового зобов'язання на суму 1867426 (один мільйон вісімсот шістдесят сім тисяч чотириста двадцять шість) грн. 81 коп. та штрафних (фінансових санкцій) на суму 466856 (чотириста шістдесят шість тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 70 коп.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Хмельницьке виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство" 31492 (тридцять одна тисяча чотириста дев'яносто дві) грн. 52 коп. судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

У решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 19 вересня 2017 року

Суддя/підпис/
"Згідно з оригіналом" Суддя П.І. Салюк