Справа № 2-а-2970/10
Суддя: Сиротников Р. Є.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-2970/10
Провадження № 2-а-2970/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2010 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Сиротникова Р.Є.,

при секретарі Хмельковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської області державної адміністрації, ОСОБА_2 праці і соціального захисту населення Московської районної в м. Харкові ради на бездіяльність УПФУ в Московському районі м. Харкова, Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації та управління праці та соціального захисту населення Московського району м. Харкові щодо перерахунку пенсії особи, яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи.,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, в якому просить суд визнати діяльність відповідача незаконною та зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Московському районі провести з 01.01.2006р. перерахунок та виплату позивачу державної пенсії в мінімальному об'ємі у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, виходячи виключно із законодавчого визначеного розміру мінімальної пенсії за віком, зобов'язати відповідача після здійснення відповідного перерахунку та виплати належних позивачу пенсійних виплат у необхідних розмірах призначити до виплати позивачу у законодавче встановлених розмірах державну пенсію в мінімальному об'ємі у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100% мінімальної пенсії, виходячи виключно з законодавчо визначеного розміру мінімальної пенсії за віком.

Також, в позовних вимогах позивач зазначив, що він згідно з рішенням МСЕК є інвалідом 1-ї групи, віднесений до 1-ї категорії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС. За цих обставин він має право на отримання різних пільг, компенсацій і допоміг, як постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст. 48 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» віна має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в розмірі п'яти мінімальних заробітних плат. Таким чином вважає, що за період з 2006р.по 2009р. йому повинні виплатити допомогу на оздоровлення у вигляді 5 мінімальних заробітних плат з 2006р. по 2009р. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів витрати по оплаті послуг на правову допомогу у розмірі 500грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_2 пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких проти позову заперечував в повному обсязі та зазначив, що позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію по інвалідності 1 групи внаслідок захворювання, отриманого при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Пенсію обчислено на підставі діючого законодавства. Також, відповідач зазначив, що рішенням Конституційного Суду України №10-рп від 22.05.2008р. були визнані такими, що не відповідають Конституції України положення Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України», якими були внесені зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, відповідно до ч. 7 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України. Також згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008р. №654 Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян» з 1 липня 2008р. встановлено доплату окремим категоріям з тим, щоб їх пенсії (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат, встановлених законодавством, тобто основний розмір пенсії), зокрема розмір пенсії учасників ліквідації аварії на ЧАЕС у 1986-1987роках, інвалідів 1 групи досяг 1200грн. Постановою КМУ від 28.05.2008р. №530 встановлено, що особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону Укреши «Про статус соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується інвалідам 1 групи у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом, для осіб, які втратили працездатність. Також відповідач звертає увагу, що відповідно до пункту ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першої цієї статті застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з даним Законом.

Представник відповідача - ОСОБА_2 праці та соціального захисту населення Московської районної в місті Харкові ради в судове засідання не з'явився, надав суду заперечення, в яких позовні вимоги позивача не визнав, оскільки відповідно ст. 62 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи зазначено, що роз'яснення порядку застосування цього Закону провадиться у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, рішення якого є обов'язковими для виконання міністерствами та іншими центральними органами державної виконавчої влади, всіма суб'єктами господарювання незалежно від їх відомчої підпорядкованості та форм власності. Ст. 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи закріплює норму, якою встановлюється, що фінансування витрат, пов'язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету. Виконання цього Закону залежить від фінансових ресурсів доходної частини Державного бюджету України. Згідно з бюджетними призначеннями, і враховуючи вимоги статті 95 Конституції України та Бюджетного кодексу України, Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій, доплат і допоміг, зокрема, у розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. № 836 „Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, (із змінами внесеними постановою від 12.07.2005 р. № 562 „Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, якою розмір доплати було збільшено). Розміри компенсацій на оздоровлення визначені Постановою Кабінету Міністрів України № 562 від 12.07.05 р. В підпункт 11 пункту 28 розділу 2 „Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік текст ст. 48 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи викладено в такій редакції: „Одноразова компенсація учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, та сімям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких повязана з Чорнобильською катастрофою, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Визнання Рішенням Конституційного суду України від 09.07.07 № 6-рп/2007 норм Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік" та від 22.05.08 року № 10-рп норм Закону України „Про державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів", якими призупинялися норми Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати неконституційними, не надає законодавчого права для застосування показника мінімальної заробітної плати, визначеного відповідно до статті 3 Закону України „Про оплату праці" у розмірах відповідно до статті 76 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2007 рік", та статті 73 Закону України „Про Державний Бюджет України на 2008 рік" та про внесення змін до деяких законодавчих актів розрахунковою величиною для визначення розмірів компенсацій і допомог, передбачених Законом України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

На підставі статті 99 КАСУ позов може бути поданий в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим кодексом або іншими законами. Пропущення строку звернення до суду є підставою для відмови у задоволенні позову за умов якщо цьому наполягає одна із сторін (стаття 100 КАСУ).

У зв'язку з тим, що позивач пропустив строк звернення до суду, ОСОБА_2 соціального захисту населення та праці Московської районної в місті Харкові ради наполягає на застосуванні судом зазначеної норми при вирішенні спору та просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Представник відповідача Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації в судове засідання не зявився, але надіслав до суду письмові заперечення в якому зазначив, що центр підпорядковується головному управлінню праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Головним розпорядником коштів нижчого рівня є Головне управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації. Районні управління праці та соціального захисту населення здійснюють призначення та встановлюють суми належних соціальних виплат відповідно до діючого законодавства. В Харківської області існує дві системи виплат соціальних допоміг та компенсацій: централізована та децентралізована. Але і обох системах функції призначення належать виключно районним управлінням праці та соціального захисту населення, до компетенції яких входить визначення статусу та права. Також зазначили, що Центр не має право вносити зміни до будь-яких нормативно-правових актів або самостійно визначати розміри соціальних виплат. В звязку з чим просить суд в позові до Центру відмовити, оскільки центр не може бути належним відповідачем по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, а також є інвалідом 1-ої групи за рішенням МСЕК.

Позивач перебуває на обліку в ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова, отримує пенсію.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесених до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії; додаткову пенсію за шкоду, завдану здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які з постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990р.р. у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством. В усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком.

Згідно з ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особам, віднесеним до категорії І призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, завдану здоров'ю, у розмірах інвалідам I групи - 100 процентів мінімальної пенсії за віком.

Зі статей 50 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» випливає, що під час визначення розміру пенсії та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, за основу їх нарахування береться мінімальна пенсія за віком.

Положення даних норм співпадає з приписом п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою КМУ від 30.10.1997р. №523.

Згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 46 Конституції України пенсії та інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, визначаються Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гаранти»

За змістом абзацу третього ст. 1 цього Закону державні соціальні гарантії - встановлені законом мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлених законом та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Відповідно до вимог Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів картування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум встановлюється для встановлення мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України.

Прожитковий мінімум встановлюється Кабінетом Міністрів України і щороку стверджується Верховною ОСОБА_3 України в законі про державний бюджет на відповідний рік.

Суд приходить до висновку, що визначений статтею 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є стандартом, в порівнянні з яким визначаються розміри інших видів виплат та допомоги.

Тощо, суд зазначає, що мінімальний розмір пенсії за віком, для визначення якого застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є відправною величиною, від якої провадяться розрахунок державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, призначених по Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акту Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною ОСОБА_3 України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру пенсій позивачеві застосуванню підлягають ч. 1 ст. 50 та ч. 4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Постанови Кабінету Міністрів України №654 від 16.07.2008р., №530 від 28.05.2008р., які істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також, суд не бере до уваги посилання відповідача на ч. 7 ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою передбачено порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання і пенсій у зв'язку з втратою годувальника, внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається Кабінетом Міністрів України, оскільки надання законодавцем такого права Кабінету Міністрів України не означає, що останній, встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановлених цим же Законом. Тобто, Кабінет Міністрів України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розміри мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність, встановлено в розмірі: з 1 січня - 380 грн., з 1 квітня - 406грн., з 1 жовтня -411грн.

Згідно з ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2007 року №107-УІ прожитковий мінімум становить з 1 січня - 470 грн., з І квітня - 481 грн., з 1 липня - 482 грн., з 1 жовтня - 498 грн. для визначення мінімального розміру пенсії за віком відповідно до абзацу першого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 1 квітня та з 1 жовтня 2007 р. застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, визначений абзацом п'ятим частини першої цієї статті, збільшений на 1 відсоток.

Відповідно до «Про державний України на 2009 рік» розмір мінімального розміру за віком з 1 січня складає 498 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку про невідповідність дій відповідача щодо не виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та діючому законодавству.

Що стосується щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі пяти мінімальних заробітних плат то відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91 р., в редакції закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, щорічна допомога на оздоровлення виплачується в таких розмірах: інвалідам І та II групи - п'ять мінімальних заробітних плат, інвалідам III групи - чотири мінімальні заробітні плати.

Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-У на 2007 рік дія ч. 4 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, ЗО, 39,41, 43, 44,45, 46 статті 71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.2007 пункт 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано такими, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Пунктом 5 зазначеного Рішення Конституційного суду України визначено, що рішення має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п.п. 13, 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V втратили чинність 09 липня 2007 року.

Згідно довідки Харківського обласного центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, щорічну одноразову допомогу на оздоровлення за 2006 рік позивач отримав у розмірі 120 грн., за 2007 рік суму у розмірі 120грн., за 2008 рік суму у розмірі 120грн., за 2009 рік суму у розмірі 120грн.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 1 ст. 9 КАС України, дії відповідача на момент виплати не можуть бути визнані неправомірними, оскільки він здійснював виплату на підставі діючого бюджетного закону та не мав повноважень застосовувати зупинені норми Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Як зазначено вище, 09.07.2007 рішенням Конституційного суду України визнано неконституційними окремі положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», в тому числі щодо зупинення норм Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», які визначають розмір виплати щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у кратному розмірі до мінімальної пенсії за віком та допомоги на оздоровлення у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати.

Згідно заяви № 38 від 04.10.2007р., в звязку з прийняттям Конституційним судом України рішення № 6-рп/2007р. від 09 липня 2007року, щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст.29, п.13,30 ст. 71 ЗУ «про державний бюджет України на 2007рік» ветеранська громадська організація «Ветерани війни інваліди Чорнобиля» просить перерахувати і виплачувати в Харківської області компенсації і допоміг у законодавчо встановлених розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати та мінімальної п6нсії за віком, як дорослим так і дітям, згідно ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно відповіді № 6022 від 16.10.2007р. Харківський обласний центр по нарахування та здійсненню соціальних виплат доводить, що компенсації виплати на оздоровлення ліквідатором ЧАЕС нараховуються та виплачуються відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 562 від 12 липня 2005року в затверджених розмірах, а саме інвалідам 1-ї та 2-ї групи 120грн. Також зазначили, що змінювати розмір тих чи інших виплат Центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат не уповноважений.

Таким чином, з 09.07.07 р. у разі звернення осіб про виплату їм щорічної разової грошової допомоги та щорічної допомоги на оздоровлення в розмірах, встановлених нормами Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», органи соціального захисту населення не мають підстав відмовляти у здійсненні таких виплат, посилаючись на виплату допомоги у розмірах, встановлених бюджетним законом на 2007 рік, оскільки з моменту прийняття рішення Конституційним судом України норми цього закону втратили чинність та зобов'язані діяти на підставі Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснюючи виплати у розмірах, встановлених саме цим Законом.

Отже суд, вважає, що оскільки з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності положення п. 30, 13 ст.71 Закону України „Про Державний бюджет на 2007 рік, ця норма Закону втратила чинність, а тому на момент звернення організації Ветерани війни інваліда Чорнобиля, із заявою до відповідача про перерахунок щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення за 2007 рік була чинна стаття 48 „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин.

Станом на 01 грудня 2007 року мінімальна заробітна складає 460грн. на 01 жовтня 2008року мінімальна заробітна складає 545грн., на 01 лютого 2009 року мінімальна заробітна складає 605грн.

Таким чином суд, прийшов до висновку, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до частини 4 статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.91, в редакції закону від 09.07.2007 р., як особа, яка мала I групу інвалідності на день виконання виплат у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 7 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-ХІІ від 28.02.1991, в редакції закону від 09.07.2007, розмір мінімальної заробітної плати визначається на момент виплати.

Як зазначено вище, позивачу у 2007-2008 році була виплачена одноразова допомога на оздоровлення у в розмірі 120,00 грн. за кожен рік.

Суд відмовляє позивачу у задоволенні позову в частині зобовязання відповідача УСЗН Московської районної в м. Харкові ради провести перерахунок і виплату належних позивачу соціальних виплат за 2006р. 2007р. відповідно до Закону України «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі наступного.

Згідно зі ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, якщо не встановленого інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КАС України, попущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

На підставі вищевикладеного, суд задовольняє позов позивача в частині зобовязання відповідача провести перерахунок і виплату належних позивачу соціальних виплат за 2008-2009 роки відповідно до закону «Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи за 2008р. 545грн.*5-120грн.=2605грн., за 2009р. 605грн.*5-120грн.=2905грн.

У задоволенні позову в частині відшкодування позивачу витрат на оплату послуг з правової допомоги у розмірі 500грн. суд відмовляє з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 87, ч.1 ст.90 КАС України, до витрат, повязаних з розглядом справи належить витрати на правову допомогу, повязані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за допомогу за договором. В матеріалах справи відсутні документи, які свідчать про те, що філія ТОВ»Надія», якому позивач сплатив 500грн. за консультаційно правові послуги є фахівцем в галузі права за законом і має право на надання такої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 46,75, 92 Конституції України, 48,50,54,67 ЗУ „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.05 р. № 562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст.ст. 94, 99, 100, 160, 161, п. 4 ч. 2 ст. 162, ст.ст. 163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 Борисовича- задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови в перерахунку та виплати державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2006 року в розмірах, які відповідають Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов'язати ОСОБА_2 Пенсійного Фонду України у Московському районі м. Харкова провести перерахунок та виплату недоплаченої державної пенсії по інвалідності у розмірі десяти мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії по інвалідності ОСОБА_1 у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, згідно зі ст. 50,54,67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 01.01.2006р. по 31.12.2009р. та з 22.05.2008р., виходячи з розрахунку мінімальної пенсії за віком визначеної ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати ОСОБА_2 соціального захисту населення та праці Московської районної в м. Харкові ради провести перерахунок і виплату належних ОСОБА_1 соціальних виплат за 2008-2009 роки, відповідно до Закону України Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобовязати Харківський обласний центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат Головного управління праці та соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації забезпечити виплату ОСОБА_1 недотриманих сум соціальних виплат за 2008-2009 рік відповідно до Закону України Про соціальний статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовити.

Заява про апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Якщо постанову було проголошено у відсутності особи, яка бере участь у справі, то строк подання заяви про апеляційне оскарження обчислюється з дня отримання нею копії постанови. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст постанови виготовлений 26.04.2010 року.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_3