Справа № 815/2229/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/2229/17

Категорія: 10 Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Романішина В.Л.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дії, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеса щодо відмови у видачі довідки «про заробітну плату, що подасться для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на інших посадах ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію» , яку викладено в листі від 15.11.2016 року № 794/07; зобов'язати управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеса видати ОСОБА_1 довідку «про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на інших посадах ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію» за формою затвердженою виходячи із заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді - начальник управління, з якої позивачу призначено пенсію, станом на 01.12.2015 року з урахуванням підвищення посадових окладів державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 11.11.2016 року позивач звернувся із заявою до управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеса про видачу довідки «Про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на інших посадах ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію» у зв'язку із підвищенням посадових окладів державних службовців з 01.12.2015 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та змін до деяких нормативно-правових актів».

Проте, 15 листопада 2016 року, позивач отримав відповідь від 15.11.2016 року № 7491/07, якою повідомлено, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII скасовано статтю 37-1 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Також, зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723. Враховуючи вищевикладене, управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеса дійшло до висновку, що підстави для видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії відсутні.

На думку позивача, такий висновок відповідача є таким, що суперечить Конституції України, Закону України «Про державну службу» та порушує його права.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року визнані протиправними дії управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеса щодо відмови у видачі довідки «Про заробітну плату, що подасться для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку працюють на інших посадах ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію» , яку викладено в листі від 15.11.2016 року № 794/07.

Зобов'язано Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в Одесі надати ОСОБА_1 довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за формою затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» виходячи із заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді - начальник управління, з якої позивачу призначено пенсію, станом на 01.12.2015 року з урахуванням підвищення посадових окладів державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даною постановою суду пенсійний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що 11.11.2016 року позивач звернувся до УПФУ у Київському районі м. Одеси із заявою про видачу довідки про заробітну плату працюючого державного службовця на аналогічній посаді, у звязку із підвищенням посадових окладів державних службовців з 01.12.2015 року згідно з постановою Кабінетів Міністрів України від 09.12.2015 р. № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів».

15.11.2016 року позивачу було надано відповідь № 7491/07, в якій УПФУ у Київському районі м. Одеси повідомляв, що у зв'язку з набранням чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 року № 889-VIII скасовано статтю 37-1 Закону «Про державну службу» від 16.12.1993 року № 3723-ХІІ. Також, зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до нормативно-правових актів» скасовано пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», яким визначався механізм перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону 3723. Враховуючи вищевикладене, управління Пенсійного фонду України у Київському районі м. Одеса дійшло до висновку, що підстави для видачі довідки про заробітну плату для перерахунку пенсії відсутні.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача існує обов'язок видати довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії.

Проте з вказаним висновком суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

За змістом абзацу 2 статті 6 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже, відповідно до норм Конституції України, всі правовідносини мають здійснюватися виключно у межах правового поля.

Згідно абзацу 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 року було врегульоване нормами Закону України від 16.12.1993 року №3723-ХІІ "Про державну службу".

Статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року (в редакції чинній на час призначення пенсії позивача) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не меншу 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років. Зазначеним особам призначаються пенсії в розмірі 80 відсотків суми їх посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на 1% заробітку, але не більше 90 відсотків посадового(чинного) окладу з урахуванням надбавок, передбачених цим Законом, без обмеження граничного розміру пенсії.

16.01.2003 року Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 року був доповнений статтею 37-1, яка в редакції до 01.01.2015 року передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України "№76-VIII від 28.12.2014 року, який набрав чинності 01.01.2015 року, були внесені зміни до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року і викладено статтю у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України".

Зазначені зміни Конституційним судом України в установленому порядку неконституційними не визнавалися, а тому є чинними.

Постановою №1013, яка діє з 15.12.2015 року, були врегулюванні лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до змін, внесених згідно з постановою правління Пенсійного фонду України № 15-2 від 04.07.2016 року "Про внесення змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 04.09.2013 року № 15-1", довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію виключено.

Таким чином, єдиним правовим документом, який встановлював правові підстави для видачі запитуваної позивачем довідки була постанова № 865, яка втратила чинність 23.09.2016 року.

Отже, підстави для видачі довідки для перерахунку пенсії відсутні.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з 01.05.2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" №889-VIII від 10.12.2015 року.

У зв'язку з набуттям чинності зазначеного Закону, положення Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року втратили чинність, в тому числі втратили чинність норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців.

Відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Отже, з 01.05.2016 Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 року, по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Стосовно посилання позивача на те, що відповідно до статті 22 Конституції України відмова пенсійного органу видати позивачу довідку про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.2. рішення Конституційного Суду України №20-рп/2011 від 26.12.2011 року зазначено, що Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту (п.п.2, 3 ст.116 Конституції України).

Рішенням Конституційного Суду України №2-рп/99 від лютого 1999 року у справі про комунальні послуги, Конституційний Суд України вказав, що здійснення в цілому політики соціального захисту не належить до виключних повноважень Верховної Ради України; політика соціального захисту є складовою частиною внутрішньої соціальної політики держави, забезпечення її проведення, відповідно до пункту 3 статті 116 Конституції України, здійснюється Кабінетом Міністрів України. Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України (384/2011) бюджет Пенсійного фонду України затверджує Уряд України.

Оскільки, Кабінет Міністрів України є органом, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, а Пенсійний фонд України - органом, який реалізує таку політику, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Також, відповідно рішенню Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), за загально визначеним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, враховуючи те, що Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року є чинним, та те, що відповідно до приписів статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року та Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року, з 01.05.2016 року відсутні підстави для перерахунку пенсії державним службовцям, беручи до уваги позицію Конституційного Суду України, колегія суддів апеляційної інстанції вважає посилання позивача на звуження його прав та соціальних гарантій - помилковими, оскільки саме Кабінет Міністрів України повноважний вживати заходи щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а наслідки внесення змін до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

При розв'язанні спірних правовідносин колегією суддів враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, а тому, керуючись пунктом 4 частини 1 статті 202 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196; п.3 ч.1 ст. 198; п. 4 ч.1 ст. 202; ч.2 ст. 205; ст. 207; ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі задовольнити.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі № 815/2229/17 скасувати, ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення судового рішення у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Дата складення у повному обсязі і підписання рішення суду 18 вересня 2017 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: В.Л. Романішин