Справа № 802/516/17-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/516/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Воробйова І.А.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

13 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2

представника відповідача: Черпітяк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в березні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 05.05.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи що призвело до неправильного її вирішення.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв'язку з чим просив залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що позивач перебував у договірних взаємовідносинах з АТ "Дельта Банк" та у 2013 році отримав дохід як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) боргу в сумі 542 594,02 грн., з них:

- 300 482, 93 грн. згідно додаткового договору за №2 від 23.12.2013 року до Договору про надання споживчого кредиту за №0 від 02.11.2007 року "про прощення (анулювання) боргу";

- 242 111, 09 грн. згідно додаткового договору №2 від 23.12.2013 року до Договору про надання споживчого кредиту за №0 від 02.11.2007 року "про прощення (анулювання) боргу".

В порушення частини "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, фізична особа ОСОБА_2 не подав податкової декларації про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи за 2013 рік, граничний строк подання якої 01.05.2014 року, та не сплатив податок на доходи фізичних осіб в сумі 92011,58 грн.

На підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України та наказу Вінницької ОДПІ №1712 від 05.06.2015 року посадовими особами Вінницької ОДПІ проведено документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності фізичної особи ОСОБА_2 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки складено акт №1639/1701/НОМЕР_1 від 22.06.2015 року, яким зроблено висновки про порушення позивачем вимог абзацу "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України, внаслідок чого донараховано податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 92 011,58 грн.

06.08.2015 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення за № про збільшення ОСОБА_4 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 115 014, 47 грн. у тому числі за основним платежем на суму 92 011, 58 грн. та за штрафними санкціями на суму 23 002, 89 грн.

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Податкового кодексу України, прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (стаття 1 Податкового кодексу України).

Відповідно до пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків-резидентів від страхування ризиків страхувальників-резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Відповідно до п.163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи, тобто доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

В силу положень абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку-боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Змістовний правовий аналіз наведених норм податкового закону дає підстави для висновку про те, що обов'язок із самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

- отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням;

- надіслання платнику податку повідомлення про анулювання (прощеного) боргу, укладення відповідного договору;

- включення кредитором суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

- відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

З'ясовуючи наявність вищезазначених умов в разі анулювання (прощення) банком кредитної заборгованості, суд зважає на таке.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу ІV цього Кодексу).

Водночас, згідно з п. 3.3 Розділу ІІІ Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України № 49 від 21.01.2014 року, у графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом.

Отже, визначальною ознакою доходу платника податку, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі. Відтак, прощена (анульована) сума заборгованості може вважатися доходом боржника лише у випадку фактичного отримання боржником цієї суми.

Тому, відсотки за користування кредитом та пеня, нараховані банком відповідно до умов кредитного договору та в подальшому анульовані (прощені) ним, не можуть вважатися доходом платника податків в розумінні вимог податкового законодавства, який підлягає оподаткуванню на підставі абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Вказаний висновок додатково підтверджується тим, що в силу вимог п. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України, який набрав чинності з 07.05.2015 року, сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються.

Таким чином, законодавець фактично усунув існуючі розбіжності у трактуванні поняття доходу як додаткового блага та визначив, що сума пені, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, не підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб.

Із наданої довідки Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Дельта Банк" від 26.04.2017 року за №3434 та додаткових документів вбачається, що 23.12.2013 року ОСОБА_2 та АТ "Дельта Банк" укладено Додатковий договір № 2 до Кредитного договору №0 від 02.11.2007 року, яким анульовано (прощено) частину заборгованості, яка у загальному розмірі складає 300 482, 93 грн., з них: 284 979, 54 грн. - сума кредиту та 15 503, 39 грн. - сума нарахованих процентів.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, що 23.12.2013 року між ОСОБА_2 та АТ "Дельта Банк" укладено Додатковий договір №2 до Кредитного договору №0 від 02.11.2007 року, яким анульовано (прощено) частину заборгованості, яка у загальному розмірі складає 242 111, 09 грн., з них 211 303, 67 грн. - сума кредиту та 30 807, 42 грн. - сума нарахованих процентів.

Таким чином, сума прощеного боргу за кредитними договорами АТ "Дельта Банк" від 02.11.2007 року №0 та №0 в частині нарахованих процентів складає 46 310, 81 грн. (15 503, 39 + 30 807, 42), в частині суми основного боргу ("тіла") -496283,21 грн. (284 979, 54+211 303, 67).

Разом з тим, позивачем в порушення п.п. 49.18.4 п.49.18. ст. 49, п.п. "в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 с. 179, п.п 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПКУ не було подано до податкового органу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік згідно отриманого доходу як додаткове благо без сплати податку на доходи фізичних осіб. Сума такого доходу від АТ "Дельта Банк" складає 496 283, 21 грн.

За таких обставин, як вірно зазначено судом першої інстанції, податок з доходів фізичних осіб ОСОБА_4, має бути розрахований наступним чином:

- 496 283,21 грн. (сума списаного основного боргу (тіла) з якої: 11 470 грн. (сума списаного основного боргу (тіла) 10 мін.зар.плат) х 15% (ставка податку) = 1720, 50 грн.; 484 813,21 (сума списаного основного боргу (тіла)) х 17% (ставка податку) = 82418,24 грн.

1720,50 грн. + 82 418,24 грн. = 84 138, 74 грн. (загальна сума податку (основний платіж));

- 84 138, 74 грн. (загальна сума податку) х 25% (ставка штрафних санкцій) = 21 034,68 грн. (сума штрафних санкцій).

Отже, ОСОБА_4 має сплатити податок на доходи фізичних осіб в загальній сумі 105 173, 42 грн., з яких 84 138, 74 грн.(основний платіж) та 21 034,68 грн. (штрафні санкції), тоді як податковим органом нараховано 115 014,47 грн.

З наведеного вбачається, що податкове повідомлення - рішення Вінницької ОДПІ від 06.08.2015 року № в частині нарахування податку на доходи фізичних осіб ОСОБА_4 в сумі 9 841,05 грн. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, виходячи з наступного розрахунку: 46 310, 81 грн. (сума списаних відсотків) * 17% (ставка податку) = 7 872, 84 грн. (загальна сума податку (основний платіж)); 7 872, 84 грн. (загальна сума податку (основний платіж)) *25% (ставка штрафних санкцій) = в сумі 1 968, 21 грн. (сума штрафних санкцій).

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2, оскільки податковим органом частково доведено правомірність оскаржуваного повідомлення-рішення від 06.08.2015 року № .

Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її апеляційного розгляду, а відтак відсутні підстави для її задоволення.

Відповідно ч. 1 ст. 200 КАС, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Вінницької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 18 вересня 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.