Справа № 803/1025/17
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Справа № 803/1025/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Денисюка Р.С.,

при секретарі судового засідання Шепталовій А.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3, позивач) звернулася з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, відповідач) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2017 позивач звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка знаходиться на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області.

Листом від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17 відповідач повідомив, що бажана до відведення земельна ділянка перебуває в користуванні третіх осіб та рекомендував надати матеріали, які підтверджують право користування земельною ділянкою для прийняття наказу про надання дозволу на розробку документації із землеустрою. Вказаний лист надіслано позивачу лише 03.06.2017, що свідчить про порушення відповідачем встановлених строків розгляду відповідних заяв.

Позивач вважає, що відповідач в порушення вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) не розглянув по суті заяву, тобто не вчинив визначених вказаною нормою дій: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у наданні дозволу, а фактично залишив заяву без розгляду, рекомендувавши позивачу повторно звернутися із матеріалами, які не передбачені статтею 118 ЗК України.

Також зазначає, що позивач не може скористатися правом мовчазної згоди, передбаченої абзацом 3 частини сьомої статті 118 ЗК України внаслідок колізії вказаної норми та статті 50 Закону України «Про землеустрій».

Просить визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області стосовно пояснень та рекомендацій, викладених в листі від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17, визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка знаходиться на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області та зобовязати відповідача надати ОСОБА_3 дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка знаходиться на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області, з урахуванням направленого позивачем на адресу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області викопіювання з кадастрової карти (плану), на якому зображено бажане місце розташування земельної ділянки.

В поданих до суду письмових запереченнях проти позову представник відповідача адміністративний позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з тих підстав, що згідно з Проектом роздержавлення і приватизації земель, розробленого 2002 року ВАТ «Горохівський бурякорадгосп», погодженим начальником відділу земельних ресурсів ОСОБА_4, головою Цегівської сільської ради ОСОБА_5, головою ВАТ «Горохівський бурякорадгосп» ОСОБА_6, начальником Держуправління екоресурсів ОСОБА_7, а також, відповідно до загальнодоступного офіційного електронного ресурсу «Публічна кадастрова карта України» та «Google Earth», які використовуються Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області під час розгляду заяв при розпорядженні земельними ділянками сільськогосподарського призначення встановлено, земельна ділянка, на яку претендує ОСОБА_3, перебуває у користуванні третіх осіб, тому надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства можливе лише після підтвердження позивачем користування вказаною земельною ділянкою.

В судовому засіданні представник позивача адміністративний позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у письмових запереченнях, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 11.04.2017 (вхідний № Л-1667/0/5-17 від 11.04.2017) ОСОБА_3 звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із письмовою заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка знаходиться на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області за межами населеного пункту, додавши до заяви викопіювання з кадастрової карти (плану) з Інформацією щодо земельної ділянки, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; довідку із звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; довідку про неотримання земель для ОСГ за місцем постійного місця реєстрації та копії паспорта (а.25-30).

Листом від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17 Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повідомило позивача про те, що в результаті розгляду наданих позивачем до заяви графічних матеріалів місця розташування земельної ділянки встановлено, що відповідно до проекту розмежувань земель державної та комунальної власності бажана до відведення земельна ділянка перебуває в користуванні (власності) третіх осіб. Для прийняття відповідачем наказу про надання дозволу на розробку документації із землеустрою рекомендовано надати матеріали, які підтверджують право користування земельною ділянкою (а.с. 8).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як передбачено частиною шостою статті 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_8 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз частини сьомої статті 118 ЗК України дає підстави дійти висновку про те, що за результатами розгляду клопотання про надання у власність земельної ділянки із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства відповідний орган державної виконавчої влади може вчинити виключно такі дії: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у наданні такого дозволу. При цьому, ні ЗК України, ні інші нормативно-правові акти не наділяють повноваженнями відповідні органи виконавчої влади ухилятися від розгляду по суті клопотань про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, в тому числі не наділяють повноваженнями рекомендувати заявникам повторно звертатися із клопотанням чи іншими додатковими документами та матеріалами, не передбаченими законодавством.

Як вбачається із листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17 та пояснень представника відповідача, ОСОБА_3 не надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності та не відмовлено у наданні такого дозволу, а рекомендовано повторно звернутися до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із матеріалами, які не передбачені статтею 118 ЗК України.

Тобто, суд виходить з того, що в порушення вимог частини сьомої статті 118 ЗК України відповідач не розглянув по суті заяву ОСОБА_3 від 11.04.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (тобто, не вчинив визначених вказаною правовою нормою дій: або надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надати мотивовану відмову у наданні дозволу), та безпідставно рекомендував позивачу повторно звернутися із матеріалами, які до того ж не передбачені статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_3 від 11.04.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність порушив вимоги частини сьомої статті 118 ЗК України, чим вчинив протиправні дії щодо рекомендування ОСОБА_3 повторно звернутися із матеріалами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При прийнятті рішення суд визначає спосіб захисту порушених прав позивача, який повинен бути ефективним і забезпечувати належне відновлення порушеного права. Як вбачається із позовної заяви, позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно ненадання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, яка знаходиться на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області, однак за результатами розгляду заяви позивача від 11.04.2017, відповідачем була прийнято рішення, яке оформлене листом від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17. Відтак, в даному випадку мала місце дія, а не бездіяльність.

Отже, з наведених вище підстав та, виходячи з наданих суду статтею 162 КАС України повноважень, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення шляхом визнання протиправними дій Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо рекомендування ОСОБА_3 повторно звернутися із матеріалами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зобовязання відповідача повторно, у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_3 від 11.04.2017 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Позовна вимога про зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою не може бути задоволена з огляду на те, що за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про порушення частини сьомої статті 118 ЗК України відповідачем, який не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивованої відмови у його наданні. Відтак, лише після попереднього належного розгляду відповідачем вказаної вище заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою буде можливим у судовому порядку надати правову оцінку правомірності дій відповідача щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмови у його наданні. Крім того, позовна вимога про зобовязання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою не може бути задоволена також і тому, що надання дозволу на розроблення документації із землеустрою є виключною компетенцією Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а тому підміна судом повноважень даного субєкта владних повноважень є формою втручання в його дискреційні повноваження.

При цьому, суд вважає, що вимоги позивача про визнання протиправними пояснень та рекомендацій, викладених в листі від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17 до задоволення не підлягають, зважаючи на наступне.

Розглядаючи вказаний спір, суд прийшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо рекомендування ОСОБА_3 повторно звернутися із матеріалами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладених в листі від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17. Також судом визначено спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобовязання відповідача вчинити певні дії.

Надаючи правову оцінку діям відповідача щодо рекомендування ОСОБА_3 повторно звернутися із матеріалами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки суд зазначив мотиви невідповідності листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 10.05.2017 № Л-1667/0-1133/0/6-17 вимогам статті 118 ЗК України, а тому надання додаткової оцінки поясненням та рекомендаціям, викладеним у цьому листі відповідача, судом не потребує та не може виступати належним способом захисту порушених прав позивача.

Разом з тим, суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що останній не може скористатися правом мовчазної згоди, передбаченої абзацом 3 частини сьомої статті 118 ЗК України внаслідок колізії вказаної норми та статті 50 Закону України «Про землеустрій», враховуючи наступне.

Згідно з абзацом 3 частини сьомої статті 118 ЗК України у разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_8 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказаною нормою закріплено принцип мовчазної згоди на етапі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність із земель державної або комунальної власності відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування та закріплено алгоритм дій особи при її застосуванні.

Зазначена норма діє для осіб, які мають намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою у разі, коли органом, що наділений повноваженнями надавати дозволи взагалі не прийнято будь-якого рішення з приводу поданої заяви. В даному випадку відповідь на заяву позивачки надійшла.

Частиною третьою статті 118 ЗК України чітко встановлено алгоритм дій осіб, у разі неприйняття органом уповноваженим на вирішення заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою рішення та не передбачено, що застосування мовчазної згоди здійснюється за рішенням суду.

Норми статті 50 Закону України «Про землеустрій», на які посилається позивач та його представник, а саме, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду, у даному випадку не можуть бути застосовані, оскільки вони регламентують інші спірні правовідносини, відмінні від тих, які визначає стаття 118 ЗК України.

Інші твердження представника позивача не спростовують висновків суду, зроблених в ході судового розгляду справи.

Керуючись статтями 158, 160 ч. 3, 162, 163, 186 КАС України, на підставі Земельного кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо рекомендування ОСОБА_3 повторно звернутися із матеріалами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобовязати Головне управління Держгеокадастру у Волинській області повторно, у встановленому законодавством порядку розглянути заяву ОСОБА_3 від 11 квітня 2017 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови, яка буде складена у повному обсязі до 19 вересня 2017 року. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий Р.С. Денисюк