Справа № 808/2444/17
Суддя: Лазаренко Максим Сергійович
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 року о 14 год. 36 хв.Справа № 808/2444/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Лазаренка М.С.,

при секретарі судового засідання Філоненко Ю.М.,

за участю:

представника позивача: ОСОБА_1 (угода про надання прав. Допомоги б/н від 07.08.2017)

представника відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №53/08-01-10-08 від 19.07.2017)

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ ДФС у Запорізькій області), в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 08.06.2017 №000171/829.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що протягом січня березня 2017 року ОСОБА_3 мав статус фізичної особи підприємця на загальній системі оподаткування. Вказує, що 29 березня 2017 року позивачем припинено підприємницьку діяльність, а 31.03.2017 подав до Запорізької обєднаної державної податкової інспекції звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, який був позначений як ліквідаційний. Зазначає, що суми єдиного внеску, які були самостійно визначені позивачем у звіті було ним сплачено у добровільному порядку 05.04.2017. Проте, контролюючий орган дійшов протиправного та необґрунтованого висновку про те, що позивачем несвоєчасно сплачено єдиний внесок, оскільки на думку контролюючого органу останнім днем для сплати єдиного внеску було 31.03.2017.

Натомість, позивач вважає, що чинне законодавство України передбачає обовязок фізичної особи підприємця сплатити нараховані суми єдиного внеску до 10 лютого наступного року, тобто позивач вважає, що граничним стром сплати єдиного внеску за січень березень 2017 року є 09 лютого 2018 року. Також, позивач вказує на те, що чинне законодавство не передбачає будь-яких інших строків сплати єдиного внеску в разі припинення фізичною особою підприємцем підприємницької діяльності.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень посилається на те, що позивачем 31.03.2017 до контролюючого органу подано ліквідаційний звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, в якому самостійно визначено суму грошового зобовязання з єдиного внеску в розмірі 2112,00 грн. Зазначає, що термін сплати зобовязань, визначених фізичною особою підприємцем або особою, яка провадить незалежну професійну діяльність у звіті з позначкою «ліквідаційний» настає в день подання такого Звіту, відповідно єдиний внесок необхідно сплатити до дати подання Звіту включно. Разом з тим, позивачем до 31.03.2017 включно не було сплачено єдиний внесок за січень-березень 2017 року, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

31 березня 2017 року ОСОБА_3 до Запорізької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску з позначкою «ліквідаційний», в якому позивачем визначено до сплати, за період з січня по березень 2017 року включно, суму грошового зобовязання з єдиного внеску в розмірі 2112,00 грн. (а.с.8).

Квитанцією №152 від 05.04.2017 позивачем сплачено суму єдиного внеску в розмірі 2112,00 грн. (а.с.9).

08 червня 2017 року ГУ ДФС у Запорізькій області прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №000171/829, яким позивачу нарахований до сплати штраф в розмірі 422,4 грн. та нараховано пеню в розмірі 10,56 грн. (а.с.6).

Не погодившись з рішенням ГУ ДФС у Запорізькій області від 08.06.2017 №000171/829 позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України, проте, рішенням ДФС України про результати розгляду скарги від 26.07.2017 №9414/А/99-99-11-02-02-25 скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач, не погодившись рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені від 08.06.2017 №000171/829, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 3 статті 2 КАС України, відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення став висновок контролюючого органу про порушення позивачем граничних строків сплати єдиного внеску у звязку з припиненням підприємницької діяльності, за січень березень 2017 року включно.

Суд зазначає, відповідно до вимог статті 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464 єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464 визначено, що платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

З матеріалів справи та пояснень представника позивача встановлено та не заперечувалось представником відповідача, що до 29 березня 2017 року ОСОБА_3 мав статус фізичної особи підприємця та перебував на загальній системі оподаткування. 29 березня 2017 року позивачем державному реєстратору подано заяву про припинення підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до абзацу 5 частини 8 статті 9 Закону №2464 періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Згідно пункту 8 розділу ІІІ Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 (далі Порядок №435), у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності страхувальників, зазначених у пункті 2 цього розділу, такі особи зобов'язані подати самі за себе Звіт із зазначенням типу форми «ліквідаційна», де останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності.

Як встановлено з матеріалів справи припинення здійснення позивачем підприємницької діяльності проведено 29 березня 2017 року, а 31 березня 2017 року позивачем до контролюючого органу подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску, в якому визначено зобовязання за січень-березень 2017 року включно.

Відповідно до ч.4 ст.6 Закон №2464 у разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця така фізична особа користується правами, виконує обов'язки та несе відповідальність, що передбачені для платника єдиного внеску, в частині діяльності, яка здійснювалася нею як фізичною особою - підприємцем.

Абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464 визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач, як особа яка здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування зобовязаний сплачувати єдиний внесок за нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року.

При цьому, суд зазначає, що Закон №2464 та Порядок №435 передбачають певні особливості щодо заповнення та подання звітності з єдиного внеску у разі припинення підприємницької діяльності, проте, вказані нормативно-правові акти не змінюють строки сплати нарахованих зобовязань, які визначені в даному випадку абзацом 3 частини 8 статті 9 Закону №2464.

Стосовно посилань відповідача на лист ДФС України про надання розяснення від 30.12.2016 №41658/7/99-99-13-02-01-17, суд зазначає, що вказаний лист носить виключно рекомендаційний характер, та жодним чином не може змінювати чи доповнювати положення Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», зокрема і в частині строків сплати єдиного внеску.

За таких обставин, твердження відповідача на те, що позивач зобовязаний був сплатити єдиний внесок у звязку з поданням ліквідаційного звіту з єдиного внеску до 31.03.2017 включно, не ґрунтується на приписах чинного законодавства України.

Відповідно до частини 11 статті 9 Закону №2464 у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Разом з тим, відповідачем, з урахуванням вимог ч.2 ст.71 КАС України, в ході судового розгляду не доведено, що позивачем порушено вимоги чинного законодавства України щодо строків сплати єдиного внеску, що б в свою чергу могло бути підставою для притягнення ОСОБА_3 до юридичної відповідальності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваного рішення контролюючий орган діяв не обґрунтовано, тобто без урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішення, та у супереч приписів чинного законодавства, у звязку з чим наявні підстави для визнання такого рішення протиправним та його скасування.

Відповідно до ч.1 ст.94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7 - 12, 14, 86, 158- 163, 254 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (неперерахування) єдиного внеску від 08.06.2017 №000171/829.

Присудити на користь ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1) 640 (шістсот сорок) гривень 00 (нуль) коп.. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області ().

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі відповідно до статті 160 КАС України, або прийняття постанови у письмовому провадженні - з дня отримання копії постанови, апеляційної скарги з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя М.С. Лазаренко