Справа № 755/494/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 755/494/17 Головуючий у 1-й інстанції: Савлук Т.В.
Суддя-доповідач: Земляна Г.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Лічевецького І.О., Сорочко Є.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив визнати протиправними дії Лівобережного об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у перерахунку позивачу пенсії та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому з 01.01.2016 року пенсію відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції на час призначення пенсії) в розмірі 80 % від розміру місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Генеральної прокуратури України №18-1012зп від 21.06.2016 та без обмеження максимального розміру пенсії.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 11 березня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Лівобережного об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення ОСОБА_2 перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до вимог ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру». Зобов'язано Лівобережне об'єднання управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_2 перерахунок пенсії за вислугу років згідно довідки Генеральної прокуратури України від 21.06.2016 № 18/1012зп про заробітну плату за посадою, яку обіймав позивач, у зв'язку з виходом на пенсію, відповідно до вимог частини 13, 17 статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (у редакції Закону від 12.07.2001 №2663-ІІ) у розмірі 80% від середнього заробітку, зазначеного у довідці Генеральної прокуратури України від 21.06.2016 №18/1012зп, з 29 червня 2016 року без обмеження розміру виплати пенсії. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову постанову про відмову в задоволенні позову. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, неповне з'ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

18 вересня 2017 року на адресу суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 про зупинення провадження по справі до розгляду Конституційним судом України подання Верховного суду України від 23.01.2017 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку про зупинення провадження по справі, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України зупинення провадження у справі обумовлено наявністю обставин, які перешкоджають розглядові в справі до їх усунення або виконання необхідних дій.

Частиною 1 статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України визначено випадки обов'язкового зупинення провадження в справі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 156 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» без обмежень її максимального розміру.

Крім того, постановою Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 №2 прийнято рішення про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» положенням частини першої статті 8, частин другої та третьої статті 22, частин першої та третьої статті 46 Конституції України.

Відповідно до частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України у разі виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.

Зі змісту положень частини 5 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України право на звернення до Верховного Суду України в суду з'являється у випадку виникнення в суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України.

Тобто, факт звернення до Верховного Суду України, а останнім до Конституційного Суду України свідчить про наявність сумніву у суду щодо відповідності закону Конституції України.

Одним з основоположних принципів адміністративного судочинства є, зокрема, принцип законності, який полягає у тому, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відтак, суд зобов'язаний вирішувати справи відповідно до Конституції та законів України, водночас, виникнення сумнівів у відповідності закону Конституції України фактично унеможливлює розгляд справи із дотриманням основоположних і фундаментальних принципів адміністративного судочинства.

При цьому, колегією суддів враховується, що Конституційний Суд України в пп. 3.1 п. 3 мотивувальної частини рішення від 29.06.2010 №17-рп/2010 зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями.

За результатами розгляду конституційного подання щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» правове регулювання суспільних відносин, пов'язаних з розміром пенсії, в залежності від рішення Конституційного Суду може змінитися. Вказане свідчить про істотність результатів розгляду судом конституційної юрисдикції подання Верховного Суду України для прийняття законного та обґрунтованого рішення у даній адміністративній справі.

Поряд з цим, судовою колегією враховується, що оскільки процесуальний закон не містить норм, які визначали подальші процесуальні дії суду при зверненні до Верховного Суду України, вказану прогалину було усунуто приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», в абзаці 2 пункту 2 якої закріплено, що у разі невизначеності в питанні про те, чи відповідає Конституції України застосований закон або закон, який підлягає застосуванню в конкретній справі, суд за клопотанням учасників процесу або за власною ініціативою зупиняє розгляд справи і звертається з мотивованою ухвалою (постановою) до Верховного Суду України, який відповідно до ст. 150 Конституції може порушувати перед Конституційним Судом України питання про відповідність Конституції законів та інших нормативно-правових актів. Таке рішення може прийняти суд в будь-якій стадії розгляду справи.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про наявність достатніх підстав для зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного Суду України, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 №2 «Про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 №1697-VІІ «Про прокуратуру» положенням частини першої статті 8, частин другої та третьої статті 22, частин першої та третьої статті 46 Конституції України», оскільки, на думку колегії суддів, таке звернення є перешкодою для вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню, а апеляційне провадження з перегляду оскаржуваної постанови суду першої інстанції - зупиненню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 156, 160, 165, 196 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити апеляційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії до розгляду Конституційним судом України подання Верховного суду України від 23.01.2017 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого адміністративного суду України у порядку статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: І.О. Лічевецький

Є.О. Сорочко

Повний текст постанови виготовлено 20 вересня 2017 року.