Справа № 146/1116/17
Суддя: Пилипчук О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 146/1116/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Томашпіль адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

11 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2, справу про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позов мотивовано наступним.

28 серпня 2017 року відповідачем ОСОБА_2 щодо позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Зазначену постанову ОСОБА_1 вважає винесеною не у порядку та не у спосіб передбачений законом, яка підлягає скасуванню з наступних підстав.

28 серпня 2017 року інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 винесено постанову за те, що ОСОБА_1 28 серпня 2017 року об 05-20 годині, керуючи автомобілем марки «AUDI A 6», державний номерний знак НОМЕР_1, начебто здійснив рух на заборонений (червоний ) сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 (е) та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Позивач пояснює, що, керуючи автомобілем по вул. Брацлавська в м. Вінниці проїхав на зелений сигнал світлофора, який можливо після цього в подальшому був миготливий та змінився на інший колір, тобто порушення він не допускав та умислу на проїзд перехрестя на інший колір, а тим більше на червоний сигнал світлофора у нього не могло бути, оскільки як водій завжди дотримується Правил дорожнього руху та попросив його надати докази вчиненого для того, щоб він міг надати свої пояснення, а за необхідності відповідні докази. При цьому в автомобілі разом з позивачем їхав свідок, який міг би надати відповідні пояснення щодо вищевказаних обставин. Однак лейтенант поліції на його доводи не зважав, будь-яких пояснень слухати не захотів, а отримавши від нього посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, сів у службовий автомобіль та почав щось писати та безпідставно, фактично без його присутності, виніс вказану постанову, копію якої йому згодом вручив разом з його документами. Вважає, що вказана постанова не відповідає вимогам закону, тому не може залишатися в силі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з»явився, однак в позові просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, попросив їх задовольнити.

Відповідач- інспектор роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча належним чином був повідомлений про слухання справи, заперечення на позовну заяву до суду не надіслав.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КАС України, адміністративна справа має бути розглянута і вирішена протягом розумного строку, але не більше місяця з дня відкриття провадження у справі, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби розглядаються та вирішуються протягом розумного строку, але не більше двадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України, у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд уважає розглянути справу у письмовому провадженні, оскільки не має потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як передбачає ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КпАП), доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення чи скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах обовязок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 28 серпня 2017 року відповідачем роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення на ОСОБА_1. Цією постановою на позивача було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як вбачається із винесеної постанови, відповідачем при винесенні щодо ОСОБА_1. процесуальних документів у справі про адміністративне правопорушення порушено такі норми Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме ст. 33, згідно якої передбачено, що при накладенні адміністративного стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність. Ст. 280, якою передбачено, що посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязана зясувати чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При розгляді адміністративної справи не розяснено вимоги ст. 268 КУпАП, згідно з якою позивач має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. В наслідок цього порушені права скаржника передбаченні законом і він не мав можливості ними скористатися, що є порушенням чинного законодавства.

Постанова про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1М, не містить інформації про помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини чи взагалі їх відсутність, не враховано характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь вини, майновий стан. Згідно цього неможливо визначити як відповідач, який оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю визначив розмір адміністративного стягнення накладеного на позивача.

Відповідачем не зясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, не надано суду доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача, і які б дозволили вказати на достовірність порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. А тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова про накладення адміністративного стягнення не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивачем вчинено правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідач як субєкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачем не було вжито таких заходів, хоча об'єктивно останнній мав таку можливість з урахуванням місця та часу даної події.

Крім того, частиною першою ст. 293 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді скарги або подання прокурора на постанову в справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу або протест без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Виходячи із вказаної норми, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Згідно ст.. 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подана протягом десяти днів з дня її винесення. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 94 КАС України суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 288 КУпАП, в той час як інших судових витрат, які підлягають відшкодуванню, у справі не виявлено.

Керуючись ст.ст. 126 с. 1, 251, 254, 258, 283, 255, 289, 247, 284 КУпАП, ст.ст. 2, 6-10, 17, 71, 104, ч. 4 ст.128, 158-163, 171-2 КАС України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 3 бтальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання дій субєкта владних повноважень протиправними та скасування його рішення - постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 363079, винесену інспектором роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Вінниці Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції ОСОБА_2 28 серпня 2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Томашпільський районний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.В.Пилипчук