Справа № 826/18170/16
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування в частині вимоги та рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач, ДПІ у Шевченківському районі) про:

- визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) форми № Ф від 11.11.2016 року в частині сплати недоїмки у розмірі 63 681,44 грн. за період - 2013 рік;

- визнання протиправним та скасування рішення від 11.11.2016 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 9 552,22 грн. за період - 2013 рік.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2017 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що чинним на момент виникнення спірних правовідносин законодавством не було передбачено обов'язку самозайнятої особи проводити обчислення сум чистого доходу у розрізі місяців за податковий період - рік, розмір чистого доходу, вказаного у податковій декларації, відповідає сумі доходу, вказаній у таблиці 3 до звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску, а тому донарахування сум єдиного внеску за 2013 рік здійснювалося Відповідачем всупереч приписів чинного на той час законодавства.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, наголошуючи, що у графі 2 таблиці 3 додатка 5 до звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), у рядках календарних місяців, повинна зазначатися як середньомісячний річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом якого він отриманий.

У судовому засіданні представник Відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд вимоги останньої задовольнити повністю з викладених у ній підстав.

Представник Позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до статті 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Вирішуючи вказану справу, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_2 є приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю від 30.12.2009 року НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 11) та реєстраційним посвідченням про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності від 07.02.2012 року №1123 (т. 1 а.с. 12).

У жовтні 2016 року працівниками ДПІ у Шевченківському районі на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, ст. 77, п. 82.1 ст. 82 ПК України, пп. 13.1.2 п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», плану-графіка проведення документальних планових перевірок на IV квартал 2016 року, відповідно до наказу від 06.10.2016 року №609 проведено документальну планову виїзну перевірки ОСОБА_2 з питань повноти та своєчасності сплати податків і зборів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року та з питань повноти та своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року. У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення Позивачем, зокрема, абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 11 ст. 8, п. 2 ст. 9, пп. 1 п. 2 ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» - не нарахування ЄСВ за 2013 рік та за 2015 рік в сумі 153 676,56 грн., у тому числі за 2013 рік - 63 681,44 грн. Результати перевірки зафіксовані в акті від 07.11.2016 року №1562/13-06/НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 17-29). На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 11.11.2016 року винесено: вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 153 676,56 грн., у тому числі за 2013 рік - 63 681,44 грн. (т. 1 а.с. 31); рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або план оком своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 18 551,74 грн., у тому числі за 2013 рік - 9 552,22 грн. (т. 1 а.с. 30).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних актів індивідуальної дії, а також надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції щодо протиправності останніх, судова колегія вважає за необхідне зазначити таке.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що податковим органом було виявлено заниження Позивачем чистого доходу за 2013 рік на суму 183 570,00 грн. Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7%, встановлено порушення ряду положень Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а саме внаслідок заниження чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, ОСОБА_2 було занижено суму єдиного внеску на 63 681,44 грн.

У податковій декларації про майновий стан та доходи за 2013 рік (т. 1 а.с. 15-16) сума загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження незалежної професійної діяльності, складає 1 679 986,32 грн.; сума документально підтверджених витрат, необхідних для провадження незалежної професійної діяльності, складає 694 671,31 грн.; сума чистого оподатковуваного доходу (різниця між загальним оподатковуваним доходом і витратами), на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% з урахуванням максимальної величини бази його нарахування якого, складає 235 195,00 грн. Натомість, у звіті про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску (т. 1 а.с. 9-10) сума доходу, заявлена в податковій декларації, складає 985 315,01 грн.; сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, складає 51 675,00 грн. Відповідно, сума нарахованого Позивачем єдиного внеску - 17 931,23 грн. є заниженою на 63 681,44 грн. (235 195,00 - 51 675,00 = 183 520,00; 183 520,00 х 34.7% = 63 681,44 грн.).

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз приписів ст. 178 ПК України, ст. ст. 1, 4, 7, 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», а також ряду підзаконних актів, прийшов до висновку, що чинним законодавством не передбачено обчислення самозайнятою особою суми чистого доходу у розрізі місяців за звітний податковий період (рік), а тому, враховуючи відповідність суми частого оподатковуваного доходу податковій декларації та звіту з єдиного соціального внеску, підстави для донарахування Позивачу зобов'язань зі сплати ЄСВ та штрафних санкцій за 2013 рік у Відповідача не було.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

На момент виникнення спірних правовідносин Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон) визначав правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, в тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями.

Абзацом 1 пункту 2 частини 1 статті 7 Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім'ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

У п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 1 Закону передбачено, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи, що дорівнює сімнадцяти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов'язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Приписи ч. 11 ст. 8 Закону визначають, що єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За правилами ч. 3 ст. 9 Закону що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів (до 11.08.2013 року - органами Пенсійного фонду України) у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів (до 11.08.2013 року - територіальних органів Пенсійного фонду України), бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

З наведеного випливає, що розмір єдиного внеску обраховується виходячи з розміру доходу (прибутку), отриманого від господарської діяльності самозайнятої особи, що підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб, правове регулювання сплати якого визначається положеннями Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 178.3 ст. 178 ПК України оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий дохід, тобто різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження певного виду незалежної професійної діяльності.

Згідно п. 178.4 ст. 178 Податкового кодексу України фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

У пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 ПК України визначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

При цьому, за правилами п. 178.6 ст. 178 Податкового кодексу фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності.

Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до абз. абз. 4-5 ч. 8 ст. 9 Закону платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до територіального органу Пенсійного фонду (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

За таких обставин, судова колегія погоджується з твердженням Окружного адміністративного суду м. Києва про те, що періодом, за який обраховується та сплачується самозайнятою особою єдиний внесок - календарний рік.

Наказом ДПА України від 24.12.2010 року № 1025 затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Згідно п. 5 даного Порядку дані Книги використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації за звітний податковий період (рік).

З 18.10.2013 року набрав чинності наказ Міндоходів України 16.09.2013 року № 481, яким затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Приписи п. 9 даного Порядку визначають, що дані Книги заповнюються у гривнях з копійками та використовуються самозайнятою особою для заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи.

Таким чином, єдиний внесок нараховується на суму чистого оподаткованого доходу, який визначається як різниця між доходом і документально підтвердженими витратами, необхідними для провадження незалежної професійної діяльності. У свою чергу, сума чистого оподатковуваного доходу визначається платником податку з доходів фізичних осіб у податковій декларації про майновий стан і доходи.

Як вбачається зі змісту наданої на вимогу ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 04.07.2017 року копії Книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність від 25.10.2011 року №4938 (т. 1 а.с. 121-124), чистий дохід ОСОБА_2 за 2013 рік склав 985 315,01 грн. (1 679 986,32 - 694 671,31). Отримання доходу у вказаний період підтверджується й даними реєстрів нотаріальних дій за 2013 рік, наданими на виконання вимог суду апеляційної інстанції (додатки №№1-11). Крім того, зі змісту акту перевірки вбачається, що порушень порядку визначення та обсягу сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік контролюючим органом виявлено не було.

Відповідно до п. 4.12 затвердженого наказом Міндоходів України від 09.09.2013 року №454 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у редакції, що була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів звіт згідно з таблицею 3 додатка 5 до цього Порядку.

У зазначеній таблиці підлягає відображенню сума нарахованого єдиного внеску помісячно за звітний рік, виходячи з суми доходу, заявленого в податковій декларації, шляхом множення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на розмір єдиного внеску.

Аналогічні положення містились і в п. 3.4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженому постановою Правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 року №2-22, який був чинний до 03.12.2013 року.

Крім того, Пенсійним фондом України було надано роз'яснення Опис формату звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування органам Пенсійного фонду України відповідно до вищезазначеного Порядку.

У п. 4 IІ глави вказаного Опису надано роз'яснення порядку заповнення таблиці 3 додатка 5 до Порядку «Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно».

Так, у графі 2 таблиці 3 додатка 5 «Сума доходу, заявлена в податковій декларації» відображаються в розрізі місяців суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності та задекларованого до органу податкової служби за результатами звітного року, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, без врахування максимальної величини, з якої справляється єдиний внесок, а у графі 3 таблиці 3 додатка 5 «Сума доходу, на яку нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску» відображаються в розрізі місяців суми доходу (прибутку), отриманого від відповідної діяльності та задекларованого до органу податкової служби за результатами звітного року, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, з урахуванням максимальної величини, з якої справляється єдиний внесок.

При цьому зазначено, що у графі 3 таблиці 3 додатка 5 зазначені особи самостійно визначають суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року.

Отже, звітним періодом для платників єдиного внеску, які займаються нотаріальною діяльністю, є календарний рік. Подавати звітність та сплачувати єдиний внесок вони зобов'язані до 1 травня наступного року, виходячи саме з суми чистого доходу, заявленого в річній податковій декларації, а суму доходу у розрізі кожного місяця відповідного звітного року визначають самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено раніше, у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік Позивачем задекларовано суму чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску, у розмірі 985 315,01 грн. (т. 1 а.с. 15-16).

При поданні звіту про суми нарахованого доходу та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік ОСОБА_2 вказаний вище дохід відображено у таблиці 3 додатка 5 Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування особами, які забезпечують себе роботою самостійно, та із вказаного доходу було обчислено та сплачено єдиний внесок, що у повній мірі відповідає вимогам нормативно-правових актів.

При цьому, обов'язок ділити дохід, отриманий Позивачем за рік у рівних частинах на кількість місяців у яких такий дохід отримано, для визначення доходу на який нараховується єдиний внесок, положеннями чинного законодавства не передбачений.

Аналогічна позиція підтримується Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 16.08.2017 року у справі №809/2773/15.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про неврахування Відповідачем особливостей механізму формування приватними нотаріусами звітності з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та помилковості позиції контролюючого органу про те, що отриманий за звітний період (рік) оподатковуваний дохід повинен бути відображений у графі 2 таблиці 3 додатка 5 до Звіту шляхом ділення суми такого доходу порівну на дванадцять місяців.

Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Приписи ч. 4 ст. 25 Закону визначають, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У пп. 3 ч. 11 ст. 25 Закону закріплено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції - за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 5 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

З урахуванням наведеного, зважаючи на документальне підтвердження правомірності обрахунку та єдиного внеску за 2013 рік, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування вимоги та рішення в частині нарахувань за 2013 рік, оскільки, як було встановлено раніше, податковий орган помилково стверджує про обов'язок самозайнятої особи ділити рівними частинами дохід, отриманий останньою за рік, на дванадцять місяців.

Посилання Апелянта на порушення Позивачем правил нарахування та сплати єдиного внеску у 2015 році, заниження останнім за вказаний період суми податку на доходи фізичних осіб та належного до сплати військового збору судовою колегією відхиляються як такі, що не охоплюються предметом позову, оскільки, як було зазначено раніше, платником оскаржується вимога в частині сплати недоїмки у розмірі 63 681,44 грн. за період - 2013 рік та рішення в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 9 552,22 грн. за період - 2013 рік.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Крім іншого, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2017 року задоволено клопотання ДПІ у Шевченківському районі та відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.04.2017 року у розмірі 805,57 грн. до ухвалення судом апеляційної інстанції рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КАС України що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Приписи ч. 2 ст. 88 КАС України визначають, що витрати розподіляються між сторонами відповідно до судового рішення у справі, якщо оплату судових витрат розстрочено або відстрочено до ухвалення судового рішення у справі.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про необхідність стягнення з Відповідача суми відстроченого до ухвалення рішення судового збору у розмірі 805,57 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 98, 160, 167, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування в частині вимоги та рішення - без змін.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (04107, м. Київ, вул. Багговутівська, 26, ) суму відстроченого до ухвалення рішення у справі судового збору у розмірі 805 (вісімсот п'ять) гривень 57 копійок на рахунок Державної судової адміністрації України (Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: ГУ ДКC України у м. Києві; Код банку отримувача (МФО): 820019; Рахунок отримувача: 0001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на судові рішення подається в порядку та строки, визначені ст. ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Кузьменко В. В.

Шурко О.І.