Справа № 826/19638/16
Суддя: Добрянська Я.І.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 вересня 2017 року № 826/19638/16

Окружний адміністративний суд м. Києва у складі судді Добрянської Я.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Національної поліції у м.Києві

про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до Головного управління Національної поліції у м.Києві, в якому просить:

1. визнати бездіяльність відповідача, яка полягає у ненаданні позивачу обґрунтованої відповіді на його заяву від 17.10.2016 р. протиправною;

2. зобов'язати відповідача надати позивачу саме обґрунтовану відповідь на його заяву від 17.10.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані ненаданням відповідачем позивачу обґрунтованої відповіді на його заяву від 17.10.2016 р.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомив. Згідно наданих суду письмових пояснень зазначає, що доводи позивача щодо ненадання йому відповіді на його скаргу не знаходять свого підтвердження, що, у свою чергу, виключає задоволення позову, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

Зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача, суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши наявні у справі документи та матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2016 р. позивачем поштовим відправленням було надіслано до Головного управління Національної поліції у м.Києві заяву від 17.10.2016 р., яка була отримана представником відповідача 19.10.2016 р., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У вищевказаній заяві позивач просив відповідача:

- повідомити йому: чи буде забезпечена явка до суду представника відповідача та, чи будуть завчасно подані до суду витребувані судом документи;

- повідомити позивача про прийняте рішення не пізніше 15 днів від отримання даного листа.

Зважаючи на те, що відповідачем не було надано відповіді на заяву позивача, останній звернувся до суду за захистом його порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.40 Конституції України держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Статтею 1 Закону України «Про інформацію» від 2 жовтня 1992 року N 2657-XII (надалі - Закон N 2657-XII) передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року393/96-ВР (надалі - Закон N 393/96-ВР) визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Даною статтею також надано тлумачення зазначених термінів.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно ч. 6 ст. 5 цього ж Закону письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв'язку (електронне звернення).

Відповідно ч. 1 ст. 14 Закону N 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Частиною 1 ст. 15 Закону N 393/96-ВР передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів (ч. 1 ст. 20 цього ж Закону).

Таким чином, звернення громадянина повинно бути розглянуто у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.10.2016 р. в порядку Закону N 393/96-ВР.

Доказів того, що відповідач надав обґрунтовану відповідь на звернення позивача від 17.10.2016 р. матеріали справи не містять.

Суд не приймає до уваги надані відповідачем докази того, що позивачу було надано відповідь, що підтверджується листом від 22.12.2016 р. № 661/125/05/13-2016 та наявним в матеріалах справи поштовим відправленням про вручення поштового відправлення, згідно якого позивачем наручно отримано відповідь на його звернення, оскільки відповідь була надана на скаргу позивача від 16.11.2016 р., а не на заяву від 17.10.2016 р.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що, не надавши відповідь позивачу на його заяву від 17.10.2016 р., відповідачем допущено протиправну бездіяльність, а тому слід визнати позовні вимоги позивача обґрунтованими та задовольнити їх шляхом зобов'язання відповідача надати позивачу обґрунтовану відповідь на його заяву від 17.10.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини (ч. 2).

Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. 3).

Згідно з вимогами ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Також згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність його дій. Водночас, позивачем доведено обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог з огляду на що останні підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене в сукупності та керуючись ст.ст. 2, 11, 71, 86, 94, 97, 158-163, 165 КАС України, Окружний адміністративний суд м. Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції у м.Києві, яка полягає у ненаданні позивачу обґрунтованої відповіді на його заяву від 17.10.2016 р. протиправною.

3. Зобов'язати Головне управління Національної поліції у м.Києві надати позивачу обґрунтовану відповідь на його заяву від 17.10.2016 р.

Строк і порядок набрання судовим рішенням законної сили встановлені у статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України.

Суддя Я.І. Добрянська