Справа № 802/1465/17-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

19 вересня 2017 р. Справа № 802/1465/17-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Альчука Максима Петровича,

за участю секретаря судового засідання: Шевченка Р.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача та третьої особи: Довбенко М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_3

до: Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області

про: зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області, про зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю дій відповідача щодо неприйняття позивача на службу до поліції на підставі її добровільної заяви.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, посилаючись на доводи позовної заяви.

Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти задоволення адміністративного позову заперечила, посилаючись на обґрунтування письмових заперечень. Додатково зазначила, що позивач пропустила встановлений Законом України "Про Національну поліцію" тримісячний строк для подачі заяви про прийняття її на службу до поліції, а тому підстав для задоволення позову немає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №164 о/с від 06.11.2015 р. старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 згідно з п.10 та п.11 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено у запас Збройних Сил за пп. "г" п.64 (через скорочення штатів).

Не погоджуючись з наказом про звільнення, позивач оскаржила його в судовому порядку та просила поновити її на посаді.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13.01.2016 року у справі № 802/4079/15-а в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2016 року Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 січня 2016 року скасовано. Адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано наказ начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області № 164 о/с від 06.11.2015 "По особовому складу" в частині звільнення старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3 у запас Збройних сил за п. 64 "г" Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, з посади старшого інспектора з режиму секретності Ладижинського міського відділу УМВС України у Вінницькій області. Поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора з режиму секретності Ладижинського міського відділу УМВС України у Вінницькій області, з 07 листопада 2015 року.

Наказом голови ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області № 1о/с від 20.04.2017 року ОСОБА_3 поновлено на посаді старшого інспектора з режиму секретності Ладижинського міського відділу УМВС України у Вінницькій області з 07.11.2015 року із внесенням відповідних відомостей до трудової книжки.

19.06.2017 року позивачем подано заяву до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про прийняття на службу до поліції та призначення на вакантну посаду офіцерського складу в межах штатного розпису Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

03.08.2017 року на адресу позивача надійшов лист ГУНП у Вінницькій області № А-476/06/12-2017 від 26.07.2017 року, яким їй відмовлено у прийнятті на службу до Національної поліції та рекомендовано пройти конкурсний відбір кандидатів на зайняття посад поліцейських.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у прийнятті її на службу до Національної поліції на підставі її добровільної заяви, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом та просить зобов'язати ГУНП у Вінницькій області прийняти її на службу до поліції на підставі добровільної згоди та призначити на рівнозначну вакантну посаду офіцерського складу в межах штатного розпису Ладижинського відділення поліції Бершадського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області.

Визначаючись стосовно позовних вимог, суд виходив з наступного.

02.07.2015 року прийнято Закон України "Про Національну поліцію", який офіційно опублікований 06.08.2015 року у газеті "Голос України" № 141-142.

Пунктом 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" передбачено, що цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування. Отже, 07.11.2015 року Закон України "Про Національну поліцію" набув чинності (далі - Закон).

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Згідно п. 9 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Перебування працівників міліції на лікарняному чи у відпустці не є перешкодою для їх звільнення зі служби в органах внутрішніх справ відповідно до "Прикінцевих та перехідних положень" цього Закону (п. п. 10, 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Таким чином, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним Законом України "Про Національну поліцію", до 07.11.2015 року зобов'язані були надати добровільну згоду на прийняття до лав Національної поліції. При цьому, вказаним Законом не передбачено можливості для продовження строку для добровільного прийняття на службу до поліції.

Матеріали справи свідчать, що у зв'язку з тим, що ОСОБА_3 протягом трьох місяців з дня опублікування вказаного Закону до УМВС України у Вінницькій області не подано документів щодо її переведення до національної поліції, на підставі наказу начальника УМВС України у Вінницькій області №164 о/с від 06.11.2015 р. позивача звільнено у запас Збройних Сил України за пп. "г" п.64 (через скорочення штатів).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі № 802/4079/15-а, згідно якої її поновлено на посаді старшого інспектора з режиму секретності Ладижинського міського відділу УМВС України у Вінницькій області, з 07 листопада 2015 року та вважає, що на виконання вказаного судового рішення вона повинна бути прийнята на службу до Національної поліції на підставі заяви від 19.06.2017 року.

Однак, суд не погоджується з даними твердженнями позивача.

Так, згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Рішення суду, яке набрало законної сили, є обов'язковим для всіх державних органів і організацій, їх об'єднань, посадових осіб та громадян. При цьому законна сила судового рішення має свої об'єктивні та суб'єктивні межі. Об'єктивні межі полягають у тому, що правова дія судового рішення, що вступило у законну силу, поширюється на встановлені судом факти та правовідносини. Суб'єктивні межі дії законної сили визначають коло осіб, на яких поширюється законна сила.

Об'єктивні межі законної сили, як правило, пов'язують із предметом судового рішення. Законної сили може набрати рішення, прийняте судом, тобто яким вже підтверджена наявність або відсутність правовідносин, про які сперечалися сторони, у результаті чого воно зі спірного стало безперечним. Тому тільки безперечні, підтверджені судом матеріально- правові відносини можуть визначати об'єктивні межі дії законної сили рішення. Отже, об'єктивні межі законної сили обмежують дію судового рішення винятково правовідносинами, наявність або відсутність яких встановлює суд. Тобто, дія судового рішення поширюються лише на ті правовідносини, які були предметом його дослідження.

Постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі № 802/4079/15-а набрала законної сили, а отже є обов'язковою до виконання.

На підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2016 року у справі № 802/4079/15-а ліквідаційною комісією УМВС України у Вінницькій області видано наказ від 20.04.2017, яким скасовано наказ УМВС України у Вінницькій області від 06.11.2015 № 164 о/с та поновлено ОСОБА_3 на посаді старшого інспектора з режиму секретності Ладижинського міського відділу УМВС України у Вінницькій області з 07.11.2015.

Отже, судове рішення у справі № 802/4079/15-а стосується лише поновлення ОСОБА_3 саме на посаді старшого інспектора з режиму секретності Ладижинського міського відділу УМВС України у Вінницькій області з 07.11.2015 та станом на даний час виконано. Водночас спір у справі № 802/4079/15-а не стосувався поновлення та/або прийняття позивача на службу до Національної поліції.

Таким чином, враховуючи те, що постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 27.12.2016 року відновлено права позивача, шляхом її поновлення на посаді старшого інспектора з режиму секретності Ладижинського міського відділу УМВС України у Вінницькій області з 07.11.2015, виконання вказаної постанови можливо лише в межах справи № 802/4079/15-а та суд не може зобов'язувати відповідача в порушення процедури, визначеної Законом України "Про Національну поліцію" вчиняти дії на підставі рішення у справі № 802/4079/15-а в інших правовідносинах .

При цьому суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що під час ліквідації УМВС України у Вінницькій області та створення ГУНП у Вінницькій області вона перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, оскільки вказана обставина не перешкоджала позивачу виявити бажання на проходження служби в Національній поліції і звернутися до відповідача із відповідною заявою, а Законом України "Про Національну поліцію" не передбачено пільг щодо продовження строку для подачі добровільної заяви на прийняття до лав Національної поліції.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно із ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

З урахуванням вимог ст. 94 КАС України сплачений при зверненні до суду судовий збір позивачу не присуджується.

Керуючись ст.ст. 70, 71, 79, 86, 94, 128, 158, 162, 163, 167, 255, 257 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 254 КАС України.

Відповідно до ст. 186 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Альчук Максим Петрович