Справа № 622/476/15-а
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Київ К/800/16229/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України у складі:

головуючого судді: суддів: Стрелець Т.Г. Голяшкіна О.В. Калашнікової О.В.

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_4

на постанову Золочівського районного суду Харківської області від 24 березня 2016 року

та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2016 року

у справі № 622/476/15-а

за позовом ОСОБА_4

до Комісії з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської

ради Золочівського району Харківської області,

треті особи: 1) ОСОБА_5,

2) Одноробівська Перша сільська рада Золочівського району Харківської

області

про визнання дій незаконними,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Комісії з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_5, Одноробівська Перша сільська рада Золочівського району Харківської області про визнання дій незаконними.

З урахуванням уточнення позовних вимог позивач просив суд:

- рішення комісії з земельних питань при виконкомі Одноробіської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області викладене листом від 09 квітня 2015 року № 02-26/156 скасувати;

- акти, що стали основою для винесення такого рішення від 06 лютого 2015 року, 25 лютого 2015 року, 08 квітня 2015 року визнати недійсними та незаконними;

- межу між домоволодіннями № 113 та № 114 по вул. Центральній в с. Івашки визнати незаконною та нечинною;

- визнати законною та чинною технічну документацію із землеустрою щодо встановлення в натурі на місцевості ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель в селі Івашки по вул. Центральній № 114 Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області;

- притягнути до кримінальної відповідальності голову Одноробівської першої сільської ради ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Ухвалою Золочівського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року провадження по справі в частині вимог про притягнення до кримінальної відповідальності та визначення меж між спірними ділянками закрито. Роз'яснено позивачу право звернення з вказаними вимогами в порядку іншого судочинства.

Постановою Золочівського районного суду Харківської області від 24 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що оскаржувані рішення та акти земельної комісії є виключно носієм доказової інформації про виявлені під час проведення перевірки порушення вимог законодавства землевласниками, обов'язковим документом, на підставі якого приймається відповідне рішення комісією, і не містить в собі будь-яких владних приписів. Тому не підпадає під ознаки рішення (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії) суб'єкта владних повноважень у розумінні доктрини Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

На адресу Вищого адміністративного суду України заперечень від інших учасників процесу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і наданої ними правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно частини 2 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 є власником житлового будинку № АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 10 серпня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського райнного нотаріального округу Харківської області Пендюріною Л.С., реєстровий номер 249 (а.с.15-20).

У 2015 році ОСОБА_8 звернувся до Одноробівської Першої сільської ради Харківської області із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 без підпису а акті погодження меж його сусіда гр.. ОСОБА_5, який відмовляється від підпису.

08 квітня 2015 року складено акт комісією у складі секретаря Щипанова В.О., членів комісії Олійника А.М., Мартинова О.М., розглянувши заяву ОСОБА_5, в якій він прохає погодити межі земельної ділянки, яка надається йому у власність, розташованої в АДРЕСА_1 без підпису в акті погодження меж його сусіда ОСОБА_4, який відмовляється від підпису. Також розглянувши заяву ОСОБА_4, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, в якій він прохає затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1, без підпису в акті погодження меж його сусіда ОСОБА_5, який відмовляється від підпису. Актом в результаті перевірки встановлено, що комісія пропонує: задовольнити заяву ОСОБА_5 та погодити межі земельної ділянки, яка передається йому у власність, розташованої в АДРЕСА_2, без підпису в акті погодження меж ОСОБА_4 Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 повернути ОСОБА_4 для звернення до відповідної землевпорядної організації для її впорядкування. Також в акті зазначено, що огорожа на ділянці ОСОБА_4 встановлена лише на частині ділянці, про що відображено у акті від 06 лютого 2015 року, де відображено, що члени комісії встановили межу між домоволодінням позивача та третьої особи згідно із п. 2 статті 107 Земельного кодексу України, що закріплено забитим кілком та натягнутою смугою. Роз'яснено право звернення до землевпорядної організації та суду.

В Акті комісії з земельних питань від 25 лютого 2015 року ОСОБА_4 запропоновано звернутися до відповідної ліцензованої землевпорядної організації для надання роз'яснення стосовно того як проходить межа, згідно виготовленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (на місцевості), між його домоволодінням та домоволодінням ОСОБА_5 (від Б до В) по огорожі чи ні. (а.с. 11-13).

Рішення комісії з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради викладене у формі протоколу № 1 від 08 квітня 2015 року, яким технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, розташованої по вулиці Центральна, АДРЕСА_1 повернуто ОСОБА_8 для звернення до відповідної землевпорядної організації для впорядкування технічної документації із землеустрою. (а.с. 76 - 77).

Про що листом Виконавчого комітету Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області від 09 квітня 2015 року № 02-26/156 було повідомлено ОСОБА_8. (а.с. 14)

Переглядаючи рішення, з урахуванням доводів касаційної скарги, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з позицією судів першої та апеляційної інстанцій виходить з наступного.

Статтею 123 Земельного Кодексу України передбачено порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування. Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Стаття 25 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 № 858-IV дає визначення такому поняттю як документація із землеустрою. Так, документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Види документації із землеустрою: а) схеми землеустрою і техніко-економічні обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць; б) проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних одиниць; в) проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих обєктів; г) проекти землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; ґ) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; д) проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб; е) проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь; є) проекти землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів; ж) проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); з) робочі проекти землеустрою; и) технічна документація із землеустрою щодо визначення та встановлення в натурі (на місцевості) державного кордону України; і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); ї) технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту; й) технічна документація із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок; к) технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель. Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Стаття 30 вищевказаного Закону визначає погодження і затвердження документації із землеустрою. Так, погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та цим Законом.

Законодавством у сфері земельних відносин визначено підстави та умови, відповідно до яких розробляється технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або складається проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Формування земельних ділянок здійснюється на підставі документації із землеустрою відповідно до вимог статті 79-1 Земельного кодексу України (далі - Кодекс). Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частин третьої та четвертої цієї статті сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Частиною п'ятою цієї статті визначено, що формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності).

Внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

Відповідно до вимог пункту 3 цього розділу Закону у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Згідно з пунктом 6 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" у разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, а також її затвердження здійснюються: у межах населених пунктів - сільськими, селищними, міськими радами; за межами населених пунктів - органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють розпорядження такими земельними ділянками.

Скаржник касаційну скаргу обґрунтовує тим, що у комісії із земельних спорів відсутні будь які підтвердження стосовно фактичної перевірки встановлених меж земельної ділянки по АДРЕСА_2-АДРЕСА_1 не було надано оцінки тому, що акт та протокол комісії від 08 квітня 2015 року складено після засідання комісії. ОСОБА_4 вважає, що у акті та протоколі комісії від 08 квітня 2015 року не міститься жодного посилання на нормативно правові акти. На думку скаржника, комісією безпідставно відмовлено йому у погодженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не погоджується з твердженням скаржника з наступних підстав.

На виконання вказаних приписів закону Комісією з земельних питань при виконкомі Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області було прийнято технічну документацію ОСОБА_4 з метою погодження.

Вказана документація повернута через виявлені недоліки.

Листом Виконавчого комітету Одноробівської Першої сільської ради Золочівського району Харківської області від 09 квітня 2015 року № 02-26/156 було повідомлено ОСОБА_8, що у наданій ним технічній документації із землеустрою межа між земельними ділянками по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 проходить по огорожі, але фактично при виїзді на місце виявлено, що огорожа встановлена лише на частині ділянки. Рекомендовано ОСОБА_8 звернутися до відповідної землевпорядної організації для впорядкування технічної документації із землеустрою. (а.с 14)

Позивачу було запропоновано усунути вказані недоліки та повторно звернутися до комісії для вирішення питання погодження документації та передачу цього питання до відповідної ради з метою прийняття рішення про передачу ділянки у власність.

Як вбачається з матеріалів справи, після повернення документації позивач до землевпорядної організації не звертався, недоліки не усунув та до комісії з земельних питань повторно не звертався.

Згідно статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судовому захисту підлягають лише порушене право або інтерес особи, при чому такі порушення мають полягати у відповідних правових наслідках у вигляді зміни стану прав та обов'язків позивача або створення об'єктивних перешкод у реалізації законного інтересу відповідної особи, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи.

Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що оскаржувані акти та рішення у вигляді листа земельної комісії про повернення технічної документації стосовно земельної ділянки ОСОБА_4 для усунення недоліків та викладені в них факти і висновки (щодо невідповідності меж та відсутності огорожі, що унеможливлення погодження документації) не можна розцінювати як рішення суб'єкта владних повноважень, що породжує для ОСОБА_4 певні правові наслідки.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Таким чином, висновки актів та рішень у вигляді листа земельної комісії, так само як і дії земельної комісії щодо повернення технічної документації для усунення недоліків, не створюють об'єктивних перешкод у реалізації позивачем його законних інтересів або прав.

Оскаржуване рішення є проміжним рішенням, а тому позивачу необхідно усунути недоліки на які йому вказано та повторно подати до земельної комісії технічну документацію для затвердження.

Враховуючи викладене, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли до обґрунтованих висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно частини третьої статті 220-1 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З урахуванням викладеного, судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись статтями 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, судова колегія,

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Постанову Золочівського районного суду Харківської області від 24 березня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2016 року у справі № 622/476/15-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії сторонам і може переглянута Верховним Судом України з підстав, у строки та у порядку, передбачені статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді