Справа № 824/3546/14-а
Суддя: Штульман І.В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м. Київ К/800/19274/15

Вищий адміністративний суд України в складі колегії суддів:

головуючого:Штульман І.В. (доповідач),
суддів:Загороднього А.Ф.,
Черпака Ю.К., -
розглянувши в касаційній інстанції в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Чернівецької області про зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив: визнати незаконною відмову прокуратури Чернівецької області в нарахуванні та виплаті йому грошової допомоги; зобов'язати прокуратуру Чернівецької області нарахувати та виплатити йому грошову допомогу без сплати податку у разі виходу на пенсію за вислугою років у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури, тобто у відповідності до частини 15 статті 501 Закону України «Про прокуратуру» від 5 листопада 1991 року № 1789-XII (далі - Закон № 1789-XII), який діяв на час призначення йому пенсії (станом на 25 грудня 2008 року).

Постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить Вищий адміністративний суд України скасувати постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року і прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 25 грудня 2008 року ОСОБА_4 призначено пенсію за вислугу років на підставі статті 501 Закону № 1789-XII. Після призначення пенсії позивач продовжував працювати в органах прокуратури України.

Наказом виконуючого обов'язки Генерального прокурора України від 17 квітня 2014 року № 638-к старшого радника юстиції ОСОБА_4 звільнено з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Чернівецької області з 18 квітня 2014 року за власним бажанням (стаття 38 Кодексу законів про працю України) у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років відповідно до статті 501 Закону № 1789-XII.

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до прокуратури Чернівецької області із запитом про причини невиплати йому грошової допомоги, що була передбачена частиною 15 статті 501 Закону № 1789-XII (станом на час призначення йому пенсії за вислугу років - 25 грудня 2008 року). Позивач просив нарахувати та виплатити йому грошову допомогу у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором та слідчим прокуратури.

Листом від 18 листопада 2014 року № 11-2914-14 прокуратура Чернівецької області повідомила ОСОБА_4 про відсутність законних підстав для нарахування та виплати йому грошової допомоги.

Відповідач виходив з того, що за змістом статті 501 Закону № 1789-XII основною умовою для отримання грошової допомоги станом на 25 грудня 2008 року було безпосереднє звільнення працівника, а ОСОБА_4 оформив пенсію за вислугу років без фактичного звільнення з органів прокуратури, а тому право на отримання вказаної допомоги у нього на час оформлення пенсії не виникло. На час звільнення позивача з органів прокуратури за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років (18 квітня 2014 року) норма, якою передбачалася виплата грошової допомоги, була виключена Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), а тому станом на 18 квітня 2014 року підстав для нарахування та виплати ОСОБА_4 грошової допомоги не було.

Вирішуючи спір суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що відмовляючи позивачеві в нарахуванні та виплаті грошової допомоги прокуратура Чернівецької області діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством.

Так, відповідно до частини 15 статті 501 Закону № 1789-XII (у редакції, чинній станом на час призначення позивачеві пенсії за вислугу років - 25 грудня 2008 року) прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога без сплати податку у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

За змістом наведеної норми виплата грошової допомоги можлива за умови звільнення працівників з роботи в органах прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію за вислугою років чи по інвалідності.

Тобто виплаті такої грошової допомоги повинно передувати як набуття права на пенсію за вислугу років чи по інвалідності, так і звільнення з органів прокуратури у зв'язку з виходом на пенсію.

Як встановлено судами, після призначення ОСОБА_4 25 грудня 2008 року пенсії за вислугу років на підставі статті 501 Закону № 1789-XII, він з органів прокуратури України не звільнився та продовжував працювати до 18 квітня 2014 року.

За таких обставин суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку, що у грудні 2008 року позивач не мав права на отримання

грошової допомоги, передбаченої частиною 15 статті 501 Закону № 1789-ХІІ, і прокуратура Чернівецької області обґрунтовано відмовила йому в нарахуванні та виплаті грошової допомоги, передбаченої частиною 15 статті 501 вказаного Закону, яка була чинною час призначення ОСОБА_4 пенсії.

Також суди правильно врахували, що Законом № 1166-VII було виключено частину 16 статті 501 Закону № 1789-ХІІ, якою передбачалось, що прокурорам і слідчим у разі виходу на пенсію за вислугою років чи по інвалідності виплачується грошова допомога у розмірі місячного заробітку, з якого обчислена пенсія, за кожен повний рік роботи прокурором, слідчим прокуратури чи на посадах у науково-навчальних закладах прокуратури.

Вказані зміни набрали чинності з 1 квітня 2014 року.

Отже, станом на 18 квітня 2014 року - час звільнення позивача з органів прокуратури за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за вислугу років, норма щодо виплати грошової допомоги була виключена, тобто не діяла.

Таким чином, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що у відповідача не було правових підстав для нарахування та виплати ОСОБА_4 грошової допомоги при звільненні його з органів прокуратури.

За таких обставин колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується із висновком судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність відмови прокуратури Чернівецької області в нарахуванні та виплаті ОСОБА_4 спірної грошової допомоги, оскільки він не має права на її призначення.

Доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують встановлених судами обставин справи та їх висновків.

Згідно частини 1 статті 224 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 224, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Постанову Чернівецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2015 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до Прокуратури Чернівецької області про зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та у порядку, визначеними статтями 237-2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Штульман І.В.

Судді: Загородній А.Ф.

Черпак Ю.К.