Справа № 472/485/17
Суддя: Тустановський А. О.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 472/485/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.09.2017 смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області, третя особа: Головне управління державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

01 червня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Головне управління державної казначейської служби України в Миколаївській області про визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтував тим, що перебуваючи на службі в органах Державної фіскальної служби України обіймав посаду заступника начальника відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області та має спеціальне звання підполковник податкової міліції.

23.03.2017 року він був звільнений із займаної посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у відставку (зі зняттям з військового обліку) за пунктом 65 підпункт «а» відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114 та пункту 7 Положення про державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236.

05.04.2017 року йому було встановлено ІІІ групу інвалідності, яка настала в період проходження служби в податковій поліції в наслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків, втрата професійної працездатності становить 60%.

В зв`язку з цим, він звернувся за місцем проходження служби із заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, в якій просив здійснити йому передбачену законодавством, призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності працівника податкової міліції в наслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків.

Однак листом Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області йому було відмовлено з посиланням на відсутність підстав для розгляду матеріалів та підготовки висновку про призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності та втратою працездатністю колишнім працівникам податкової поліції, оскільки з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», яким гарантувався державою правовий та соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів сімей, що передбачений статтею 356 Податкового кодексу України та статтями 20-23 Закону України «Про міліцію».

На думку позивача, Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області зобов'язане призначити йому до виплати вище вказану одноразову грошову допомогу, про те вказаних дій не вчинило.

В зв'язку з цим, ОСОБА_1 звернувся до суду та просить суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області області у ненаданні висновку щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах державної податкової служби (податкової міліції) в наслідок захворювання пов'язаного з проходженням служби та зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області надати висновок щодо виплати йому вказаної одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» та направити висновок щодо виплати грошової допомоги до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення виплати. Крім того, зобов'язати Державну фіскальну службу України призначити до виплати йому вказану одноразову грошову допомогу в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує повністю.

Представник відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України в Миколаївській області за довіреністю - Скляров Д.В., в судове засідання не з'явився. Від представника відповідача 18 вересня 2017 року до суду надійшло письмове заперечення на адміністративний позов, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. Позицію відповідача представник обґрунтовує тим, що оскільки з 07.11.2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію», яким гарантувався державою правовий та соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів сімей, що передбачений статтею 356 Податкового кодексу України та статтями 20-23 Закону України «Про міліцію».

Представник третьої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області за довіреністю - Ракета В.С. в судове засідання не з'явилась, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність.

Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на службі в органах Державної фіскальної служби України, обіймав посаду заступника начальника управління - начальника відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС України у Миколаївській області та має спеціальне звання - полковник податкової міліції.

Згідно наказу Державної фіскальної служби України від 24 березня 2017 року № 659-о ОСОБА_1 було звільнено 27 березня 2017 року із займаної посади та податкової міліції Державної фіскальної служби України у запас за пунктом 64 підпункт «а» (за віком) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 року № 114 та пункту 7 Положення про державну фіскальну службу України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 № 236.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 265713 ОСОБА_1 05 квітня 2017 року було встановлено ІІІ групу інвалідності. Причиною інвалідності у вказаній довідці зазначено: «захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС». Даний факт також підтверджується довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії 10ААА від 04 травня 2017 року згідно якої ступінь втрати професійної працездатності у ОСОБА_1 становить 60%.

Листом Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області б/н від 25 травня 2017 року позивачу відмовлено у розгляді матеріалів та підготовці висновку щодо отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності в наслідок захворювання одержавного під час проходження служби в податковій поліції, з посиланням на втрату чинності Законом України «Про міліцію», яким гарантувався державою правовий та соціальний захист осіб начальницького складу податкової поліції, що передбачений ст. 356 Податкового кодексу України та ст. 20-23 Закону України «Про міліцію».

Вказані вище обставини справи визнані сторонами та не заперечувались.

Згідно п. 356.1 ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07 листопада 2015 року набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію", в зв'язку з цим Закон України «Про міліцію» втратив чинність.

Разом з тим, згідно аб. 3 п. 15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Таким чином, виходячи з приписів зазначеної правової норми, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію" відповідно до Порядку № 850 який діяв до набрання чинності Законом України № 580-VІІІ та продовжує діяти на даний час.

Тому, суд не бере до уваги твердження представника Головного управління Державної фіскальної служби України в Миколаївській області про відсутність у позивача правових підстав отримання одноразової грошової допомоги в порядку, встановленому статтею 23 Закон України «Про міліцію», в зв'язку з втратою чинності вказаним Законом.

Згідно змісту Постанови Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015 року , вона була прийнята відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», дія якої, відповідно до положень ст. 356 ПК України, поширюється зокрема й на осіб начальницького і рядового складу податкової міліції.

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п.2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Сукупний аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів свідчить про те, що колишні працівники податкової міліції, яким внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, встановлено інвалідність після набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про міліцію» в порядку та на умовах визначених Порядком № 850.

Позивач набув права на виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах податкової міліції з 05 квітня 2017 року, тобто з дня встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на все вище викладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1, як особа, що перебувала на службі в органах податкової міліції та внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, яке призвело до встановлення останньому інвалідності ІІІ групи з 05 квітня 2017 року, має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 7, п. 8 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Таким чином, реалізація права позивача на отримання одноразової грошової допомоги повинна бути забезпечена шляхом прийняття Головним управлінням Державної фіскальної служби України в Миколаївській області відповідного висновку щодо виплати грошової допомоги та направлення такого висновку до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення такої допомоги.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби України в Миколаївській області, виражена у формі листа б/н від 25.05.2017 року щодо відмови ОСОБА_1 у розгляді його заяви та матеріалів та підготовки висновку щодо виплати грошової допомоги відповідно до п. 8 Порядку № 850 є протиправною, а з метою відновлення порушеного права позивача на таку допомогу слід зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби України в Миколаївській області надати висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням ІІІ групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах державної податкової служби (податкової міліції) з направленням такого висновку до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення виплати.

Щодо вимог позивача про зобов'язання ДФС України провести виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Оскільки питання про виплати одноразової грошової допомоги вирішується лише ДФС України, а останнє не є відповідачем у даній справі, а вирішення даного питання не відноситься до компетенції відповідача Головного управління Державної фіскальної служби України у Миколаївській області, суд відмовляє у задоволенні даної частини вимог.

Керуючись ст.ст. 158-163 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність суб'єкта владних повноважень та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області щодо не подання до Державної фіскальної служби України у 15- денний строк з дня реєстрації заяви ОСОБА_1 від 19 квітня 2017 року висновку щодо виплати грошової допомоги разом з документами, які додані до заяви від 19 квітня 2017 року.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області за заявою ОСОБА_1 від 19 квітня 2017 року скласти висновок щодо виплати грошої допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідністі відповідно до вимог Податкового кодексу України та Закону України «Про міліцію».

Присудити ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в сумі 640 (шістсот сорок) гривень з Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Веселинівський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Тустановський А.О.