Справа № 826/6640/16
Суддя: Веденяпін О.А.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/6640/16

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ

УХВАЛА

Суддя Вищого адміністративного суду України Веденяпін О.А., перевіривши матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі №826/6640/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МТІ» (далі – ТОВ «МТІ») звернулось з адміністративним позовом до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу про скасування податкових повідомлень-рішень.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2016 року адміністративний позов ТОВ «МТІ» задоволено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року клопотання Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби про поновлення строку на апеляційне оскарження залишено без розгляду. Відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2016 року у справі №826/6640/16 за адміністративним позовом ТОВ «МТІ» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просив її скасувати та прийняти рішення, яким направити справу для продовження її розгляду до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (у разі оскарження судового рішення по суті – пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 вересня 2016 року апеляційну скаргу відповідача залишено без руху через невідповідність її вимогам статті 189 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків протягом 30 днів з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

У зв’язку з невиконанням вимог вищевказаного судового рішення ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 жовтня 2016 року апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників повернуто апелянту.

19 квітня 2017 року з порушенням строку на апеляційне оскарження Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби повторно подано апеляційну скаргу на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 липня 2016 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху, оскільки апелянтом не зазначено поважності причини пропуску строку на апеляційне оскарження та не надано доказів причин пропуску вказаного строку.

Апелянту було роз'яснено, що він має право вказати інші підстави пропуску строку на апеляційне оскарження та надати докази, що підтверджують причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

На виконання вимог ухвали суду податковий орган направив на адресу Київського апеляційного адміністративного суду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтував обмеженим фінансуванням податкового органу, що унеможливлювало реалізацію права на апеляційне оскарження, тому, як вважав податковий орган, процесуальний строк пропущено з поважних причин.

Проте, вказані апелянтом доводи суд апеляційної інстанції не визнав такими, що підтверджували б поважність пропуску строку для подачі апеляційної скарги.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, що відповідає усталеній практиці Вищого адміністративного суду України у цій категорії справ, такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає обставинам справи та положенням пункту 1 частини другої статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, в якому передбачено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відсутність бюджетного фінансування не надає суб'єкту владних повноважень право у будь-який необмежений час після спливу строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Оскільки доводи скаржника не спростовують висновки суду апеляційної інстанції та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи у зв’язку із ненаведенням підстав, які б дозволили вважати, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального або процесуального права, ця касаційна скарга є необґрунтованою.

За таких обставин у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись статтями 211, 213, пунктом 5 частини п’ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Офісу великих платників податку Державної фіскальної служби на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 11 липня 2017 року у справі №826/6640/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МТІ» до Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби – Центрального офісу з обслуговування великих платників про скасування податкових повідомлень-рішень.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а касаційну скаргу залишити у суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути переглянута Верховним Судом України з підстав, у строк та в порядку, визначених статтями 237, 238, 239-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.А. Веденяпін