Справа № 727/7857/17
Суддя: Слободян Г. М.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/7857/17
Провадження № 2-а/727/330/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань Вальчук М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку та зобов'язання вчинити певні дії, - ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку та зобов'язання вчинити певні дії; мотивуючи заявлені вимоги тим, що з жовтня 2016 року вона є суддею у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Зазначає, що з 02.01.1995 року по 21.06.1999 року працювала суддею Садгірського районного суду м. Чернівці, а з 21.06.1999 року по 05 жовтня 2016 року - суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці та наказом голови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 жовтня 2016 року за № 53-К була відрахована з штату суду у зв'язку із виходом у відставку. Посилається на те, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку і отримання нею щомісячного довічного грошового утримання складає - 23 роки 8 місяців 4 дні, із яких 1 рік 11 місяці це служба в Чернівецькому обласному суді на посадах, що були безпосередньо пов'язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а саме - на посаді старшого консультанта Чернівецького обласного суду та старшого консультанта Чернівецького обласного суду по статистиці. Вказує, що 05.10.2016 року вона подала до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області усі необхідні документи відносно призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, в тому числі і дані щодо наведеної служби в Чернівецькому обласному суді; проте їй було призначено і виплачено щомісячне довічне грошове утримання без урахування терміну служби в Чернівецькому обласному суді та 13.07.2017 року вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з письмовою заявою про перерахунок довічного грошового утримання, в якій просила зарахувати до стажу роботи, що дає їй право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, службу в Чернівецькому обласному суді, що складає 1 рік 11 місяців та провести перерахунок, нарахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 % заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, на що - 20.07.2017 року отримала відповідь відповідача листом, в якому їй було відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що вимогами ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» затверджено вичерпний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, а також, що зазначені нею постанови Кабінету Міністрів втратили чинність 01.12.2010 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1097. Вважає, дії відповідача протиправними та просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи; в суд від позивача поступила письмова заява про розгляд справи у її відсутність; позовні вимоги ОСОБА_2 підтримано в повному обсязі, які просила задовольнити.

Представник відповідача Головного Управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, за довіреністю Бучача М. будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи, суду надала письмові заперечення, в яких посилалася на те, що позивачу ОСОБА_2, згідно пенсійної справи, з 06.10.2016 року призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, який набув чинності 30.09.2016 року; 13.07.2017 року позивач звернулася до Головного управління із заявою щодо проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці і зарахуванням до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посадах старшого консультанта Чернівецького обласного суду та старшого консультанта по статистиці Чернівецького обласного суду. Листом Головного управління від 20.07.2017 року № 227/Г-11 було надано відповідь на звернення позивача про відсутність підстав для проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з нормами чинного законодавства. Пунктом 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-УІІІ у випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом (з 30.09.2016 року), розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). Вказує, що за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону, а оскільки стаття 137 Закону №1402-УІІІ визначає виключний перелік посад, тому вважає безпідставною вимогу позивача зарахувати до стажу роботи на посаді судді періоду роботи на посадах старшого консультанта Чернівецького обласного суду та старшого консультанта по статистиці Чернівецького обласного суду. У відповідності до матеріалів пенсійної справи позивача, страховий стаж становить 33 роки 10 місяців 19 днів (з них стаж роботи на посаді судді складає 21 рік 9 місяців 5 днів), виплата щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі 82 % збільшення розміру щомісячного довічного грошового утримання з 82 % до 86 % можливе лише за умови роботи на посаді судді більше 21 року. Отже на її думку, загальний розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача, станом на 01.08.2017 року становить: 22304,00 грн. - основний розмір довічного грошового утримання, обчисленого у розмірі 82 % від заробітної плати судді, а тому вважає відсутні правові підстави для здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання в розмірі 86 % від заробітної плати судді; просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності в межах заявлених вимог, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 6 КАС України встановлено, що до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

У відповідності до ст.11 КАС України, розгляд та вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно до частини третьої ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом відносно заявлених позовних вимог встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини. Зокрема, позивач ОСОБА_2 з жовтня 2016 року є суддею у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (а.с.9). Позивач з 02.01.1995 року по 21.06.1999 року працювала суддею Садгірського районного суду м. Чернівці, а з 21.06.1999 року по 5 жовтня 2016 року працювала суддею Шевченківського районного суду м. Чернівці. Наказом голови Шевченківського районного суду м. Чернівці від 5 жовтня 2016 року № 53-К відрахована зі штату суду в зв'язку із виходом у відставку. Крім того позивач працювала на посаді старшого консультанта Чернівецького обласного суду та старшого консультанта Чернівецького обласного суду по статистиці та стаж роботи на даних посадах складає 1 рік 11 місяців служби (а.с.10-11). У відповідності до трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.10-11) стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 23 роки 8 місяців і 4 дні, з яких 1 рік 11 місяців служби в Чернівецькому обласному суді на посадах, що були безпосередньо пов'язані з керівництвом та контролем за діяльністю судів, а саме на посаді старшого консультанта Чернівецького обласного суду та старшого консультанта Чернівецького обласного суду по статистиці. Позивачем ОСОБА_2 було подано 05.10.2016 року до управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області необхідні документи щодо призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, проте їй було призначено та виплачено щомісячне довічне грошове утримання без врахування терміну служби в Чернівецькому обласному суді. Не погоджуючись з позицією відповідача, позивач 13.07.2017 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області з заявою про перерахунок довічного грошового утримання, в якій просила зарахувати до стажу роботи, що дає їй право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, службу в Чернівецькому обласному суді, що складає 1 рік 11 місяців та провести перерахунок, нарахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86 % заробітної плати діючого судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді на що 20.07.2017 року відповідач надіслав відповідь на заяву позивача, в якій відмовив у перерахунку пенсії посилаючись на те, що ст.137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» затверджено вичерпний перелік посад, які зараховуються до стажу роботи на посаді судді, а також, що зазначені нею постанови Кабінету Міністрів втратили чинність 01.12.2010 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1097 (а.с.7).

Правові засади організації судової влади, загальний порядок забезпечення діяльності судів та інші питання судоустрою і статусу суддів врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів".

У відповідності ст.48 ч.4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

В пункті 7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 зазначено про право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп/2013 зазначено, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини). Пункт 3 рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 року за № 4-рп/2016 вказує, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Згідно ст.6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією з гарантій забезпечення незалежності суддів є надання суддям за рахунок держави матеріального і соціального захисту, до яких, зокрема, відноситься і щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці.

У відповідності до положень частини першої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Частиною третьою статті 141 Закону № 2453-VI (в редакції Закону № 192-VIІІ, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-8/2016) визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. Пунктом 11 «Перехідних положень» Закону № 2453-VI (в редакції від 07 липня 2010 року) передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № Закону № 2862-ХІІ « Про статус суддів», який діяв до набрання чинності Законом № 2453-VI від 07 липня 2010 року, судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (абзац 2 цієї статті).

Положеннями підпункту 3-1 пункту 3постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», доповненим згідно зпостановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, за законом, що діяв на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, календарного періоду проходження строкової військової служби, а також часу роботи на посадах прокурорів і слідчих.

Крім наведеного, на думку суду, зважаючи на те, що законодавецем чітко визначено підстави для збільшення розміру грошового утримання - на 2 % за кожен рік роботи понад 20 років роботи на посаді судді, виходив з того, що до цього стажу зараховується і період не пов'язаний з перебуванням на посаді судді; відтак, до стажу роботи позивача ОСОБА_2 на посаді судді, що дає право на її відставку та обчислення розміру довічного грошового утримання судді у відставці, слід врахувати службу на посаді старшого консультанта Чернівецького обласного суду та старшого консультанта Чернівецького обласного суду по статистиці і відповідно стаж роботи на даних посадах який складає - 1 рік 11 місяців служби, з врахуванням врахованого відповідачем суддівського стажу 23 роки 8 місяців 4 дні та дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 86 % заробітної плати судді.

Наведене узгоджується з пп. «з» п. 33 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Вищу раду правосуддя», на підставі якої пункт 34 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» було доповнено абзацом наступного змісту:… «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів відповідно до ст.126 Конституції України.

Рішенням Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3- рп/2013 визначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання). Зазначене у рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3- рп/2013, відповідає положенням Європейської хартії про статус суддів, яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці, має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Згідно ст. 19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 ч.1, 2 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження. У відповідності до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1, 2 статті 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Отже, відповідачем, як органом, на який законом покладено обов'язок з виплати пенсій, внаслідок порушення норм чинного законодавства, допущено відносно ОСОБА_2 протиправну бездіяльність, яка виявилась у нездійсненні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що викладена у листі №227/5-11 від 20.07.2017 року.

Відповідач, відмовляючи позивачу у проведенні перерахунку довічного грошового утримання діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій і статус суддів», «Про пенсійне забезпечення», його дії є протиправними.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховною Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», оскільки Конституція України, як зазначено в статті 8 має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати законність того чи іншого нормативно-правового акту, з точки зору його відповідності Конституції та у всіх необхідних випадках застосовувати Конституцію, як акт прямої дії. Судові рішення повинні відповідати вимогам чинного законодавства і Конституції, вимогам чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. ст. 22 та 64 Конституції України, право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, та є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню. Зазначені конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, крім наведеного, передбачають, що за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України правові гарантії, правову визначеність і пов'язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене; а тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Відповідно до вимог ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 66 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно до ст. 71 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суд вважає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження своїх заперечень та не обгрунтованості позовних вимог позивача.

Таким чином, на основі всебічно з'ясованих обставин, на які посилається позивач, як сторона по справі, як на підставу заявлених вимог підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, судприходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню, шляхом зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату позивачу ОСОБА_2 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи 1 рік 11 місяців що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_2 служби в Чернівецькому обласному суді та провести перерахунок - нарахувати і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати діючого судді працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді.

Частина перша статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 640,00 грн., тому судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.19, 22, 46, 55, 64 Конституції України, статей 48,141, пункту 11 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI, пункту 25 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, ст.ст.2, 4, 6, 8-11, 17, 18, 71, 72, 86, 94, 158-163,183-2, 185, 186, 267 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій щодо відмови у здійсненні перерахунку і зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови згідно листа № 227/5-11 від 20.07.2017 року у здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_2 та зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати до стажу роботи 1 рік 11 місяців що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці ОСОБА_2 служби в Чернівецькому обласному суді та провести перерахунок - нарахувати і виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% заробітної плати діючого судді працюючого на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання судді.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640 грн. 00 коп., документально підтверджені квитанцією № 108 від 07.08.2017 р.

Постанова суду підлягає оскарженню протягом десяти днів до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, шляхом подачі апеляційної скарги, а особами які не були присутні при проголошенні постанови в той же термін з дня отримання її копії.

Суддя Слободян Г.М.