Справа № 607/7591/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8619/17
Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об'єднаного управління пенсійного фонду України Тернопільської області (Далі УПФУ), Тернопільської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України в Тернопільській області (Далі Тернопільська ОДПІ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом, в якому просила зобов'язати Тернопільську ОДПІ виправити технічну помилку, яка призвела до втрати пенсійних виплат та зобов'язати УПФУ сплатити їй пенсію з дати укладання договору про добровільну одноразову сплату та внесення коштів 25.11.2016.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2017 позов було задоволено частково. Зобов'язано УПФУ призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування», починаючи з 25.11.2016 та здійснити виплату недоплачених сум пенсії, з врахуванням виплачених сум. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, УПФУ подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що станом на 25.11.2016 у реєстрі застрахованих осіб була відсутня інформація про сплату внесків позивачем, тому були відсутні підстави для призначення пенсії позивачу саме з цієї дати. Тому просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20.07.2017 та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що 15.07.2016 ОСОБА_1 звернулась до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком.

Протоколом засідання комісії УПФУ №37 від 09.09.2016 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки її страховий стаж становив 11 років 6 місяців 19 днів.

25.11.2016 між ОСОБА_1 та Тернопільською ОДПІ було укладено договір про одноразову сплату в системі загальнообовязкового державного соціального страхування за період з 01.01.2004 по 30.06.2007.

Згідно п.п.3.2-3.4 договору, позивач зобовязувалась сплатити одноразовий єдиний внесок за попередній період з 01.01.2004 по 31.06.2007 у розмірі 13 398,00 грн на рахунок Тернопільської ОДПІ, однією сумою протягом 10 днів з моменту підписання Договору.

Відповідно до п.4 договору, за умови виконання ОСОБА_1 його умов, вона набуває право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування».

Квитанцією ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.11.2016 підтверджено сплату одноразового єдиного внеску за період з 01.01.2004 по 31.06.2007 у розмірі 13 398,00 грн на рахунок вказаний у п. 3.3 договору від 25.11.2016. Дана обставина також не заперечується відповідачами.

01.12.2016 ОСОБА_1 повторно звернулася до УПФУ із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», надавши квитанцію про сплату одноразового єдиного внеску за попередній період з 01.01.2004 по 31.06.2007 у розмірі 13 398,00 грн на рахунок Тернопільської ОДПІ.

Проте, протоколом засідання комісії УПФУ № 19 від 03.04.2017, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком у відповідності до норм Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки в реєстрі застрахованих осіб відсутні дані про сплату внесків на загальнообовязкове державне страхування за 2004-2007 роки.

05.04.2017 позивач повторно звернулася із заявою про призначення вказаної пенсії та протоколом № 2747 від 24.04.2017 їй було призначено пенсію за віком від 05.04.2017.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено та не було спростовано відповідачами, що ОСОБА_1 сплатила єдиний внесок та повністю виконала умови договору від 25.11.2016 та набула право на призначення пенсії за віком, а тому УПФУ зобовязане було призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування», починаючи з 25.11.2016 та здійснити виплату пенсії, з врахуванням виплачених сум.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії є конституційним правом громадянина України.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до вимог ст.26 цього Закону, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Страховий стаж - період, протягом якого особа щомісяця сплачувала страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Статтею 10 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що договором про добровільну участь може бути передбачена одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, в яких особа не підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню (у тому числі за період з 01.01.2004 по 31.12.2010). При цьому сума сплаченого єдиного внеску за кожен місяць такого періоду не може бути меншою за мінімальний страховий та більшою за суму єдиного внеску, обчисленого виходячи з максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановлених на дату укладення договору.

Одноразова сплата особою єдиного внеску за попередні періоди, передбачена абзацом першим цієї частини, може бути здійснена за окремим договором, укладеним у порядку, передбаченому частиною першою, третьою та четвертою цієї статті.

Відповідно до змін до ст.40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено новий порядок обчислення коефіцієнту заробітної плати (доходу) застрахованої особи в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п'ятої статті десятої Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який набутий в разі сплати єдиного внеску визначається шляхом поділу суми заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески, на середню заробітну плату (дохід) в Україні, за місяць в якому укладено договір про добровільну участь.

Згідно з ухваленим 09.07.2003 Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 01.01.2004 запроваджена нова формула розрахунку пенсій, яка встановлює пряму залежність розміру пенсій від страхового стажу та заробітку, з якого сплачувались страхові внески.

Починаючи з 01.01.2004 застосовується поняття страховий стаж людини, тобто період, протягом якого вона підлягала загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється в місяцях, і той місяць (чи місяці), за який внески до Пенсійного фонду не сплачені, не включається до страхового стажу.

При цьому у зазначеному вище Законі закріплені норми щодо можливості набуття більшої тривалості страхового стажу шляхом добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яка дає можливість при призначенні пенсій громадянам, які не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню, застосувати формулу диференційованого обчислення пенсії від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (згідно з ст. 27 Закону розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до ст. 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону), відповідно збільшити розмір пенсійної виплати.

Згідно ст.7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; обов'язковості страхування осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством, а також осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб-підприємців; права на добровільну участь у системі загальнообов'язкового пенсійного страхування осіб, які відповідно до цього Закону не підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу).

Отже, право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування осіб є одним із принципів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування згідно з яким, особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до ст. 11 цього закону, у тому числі іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Типовий договір встановлений Додатком 3 до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України № 455 від 09.09.2013 (абзац перший пункту 5.3 розділу V).

У договорі про добровільну участь зазначаються : назва документа; відомості про особу, які вносяться до системи персоніфікованого; вид (види) загальнообов'язкового державного соціального страхування, в якому особа братиме участь; строк дії договору; порядок сплати єдиного внеску та рахунки, на які він має сплачуватися; умови набуття застрахованою особою права на виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням відповідно до закону; умови розірвання договору; права та обов'язки сторін, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін або передбачені типовим договором про добровільну участь, що не суперечать законодавству про загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Договір про добровільну участь набирає чинності з дня його підписання.

Оскільки позивачем були вчинені всі, передбачені чинним законодавством дії для зарахування до страхового стажу періоду з 01.01.2004 по 31.12.2010, то, на думку колегії суддів, не відображення відомостей про сплачений позивачем єдиний соціальний внесок у персоніфікованій картці позивача не може бути підставою для не зарахування цього періоду до страхового стажу позивача і, як наслідок, обмеження права позивача на соціальний захист.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача зарахувати позивачу до страхового стажу періоди з 01.01.2004 по 31.12.2010 та призначити їй пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне старування», починаючи з 25.11.2016.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2017 року по справі № 607/7591/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст ухвали складено 19.09.2017.