Справа № 154/1889/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8935/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 липня 2017 року Володимир-Волинським міським судом Волинської області зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України про визнання неправомірними дій відповідача щодо нездійснення нарахування та виплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з розрахунку 50 % мінімальної пенсії за віком; зобовязання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 березня 2017 року з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон повязує зміну чи припинення таких виплат.

В обґрунтуванням вимог позовної заяви вказано, позивач що отримав статус особи, яка необґрунтовано зазнала політичних репресій і була реабілітована, але Володимир-Волинське обєднане управління Пенсійного фонду України протиправно відмовило у отриманні підвищення до пенсії у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Постановою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті надбавки до пенсії як особі, що зазнала необґрунтованих політичних репресій у розмірі передбаченому п. г ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» із розрахунку 50% мінімальної пенсії за віком. Зобов'язано Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України з 01 березня 2017 року провести перерахунок та виплату надбавки до пенсії ОСОБА_1, відповідно до вимог п. г ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», починаючи з 01 березня 2017 року року з врахуванням виплачених сум.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржило Володимир-Волинське об'єднане управління Пенсійного фонду України, яке вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржувану постанову і прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України, суд апеляційної інстанції здійснює розгляд справи в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що позивач з 10 січня 2009 року перебуває на обліку у Володимир-Волинському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та є особою реабілітованою на підставі ст.3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій України», внаслідок чого отримує пенсію за віком з врахуванням підвищення до пенсії як особа, що необґрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована.

01 березня 2017 року позивач звернувся до Володимир-Волинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою щодо встановлення надбавки до пенсії, згідно п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

Однак відповідач нараховує та виплачує дану надбавку до пенсії у розмірі 54,40 грн., керуючись постановою Кабінету Міністрів України № 654 від 16 липня 2008 року.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» призначені пенсії підвищуються громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Пунктом 6 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим законом, встановлюються надбавки та здійснюються їх підвищення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 року, прожитковий мінімум застосовується для встановлення розмірів мінімальної заробітної плати та мінімальної пенсії за віком, визначення розмірів соціальної допомоги, допомоги сім'ям з дітьми, допомоги по безробіттю, а також стипендій та інших соціальних виплат виходячи з вимог Конституції України та законів України.

Розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне трахування». Однак, згідно ст.28 даного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком, становлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Згідно із вимогами ч.1 ст.9 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини аналогія закону), тому поняття мінімальної пенсії за віком, наведене у ст.28 Закону України «ІІро загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати для визначення розміру підвищення до пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Крім того, нарахування та виплата відповідачем підвищення до пенсії в розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року № 654 суперечить Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу.

У відповідності до вимог ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України та повинні відповідати їй.

З урахуванням вимог ч.4 ст. 9 КАС України та виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд приходить до висновку, що при нарахуванні підвищення до пенсії позивачу, як особі, що необгрунтовано зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, підлягає застосуванню п. г. ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про підставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо зобов'язання відповідача нарахувати та виплати підвищення до пенсії відповідно до вимог п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 183-2, 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Володимир-Волинського обєднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 01 серпня 2017 року в справі № 154/1889/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4