Справа № 357/9268/17
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9268/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Дорошкевич В. Л.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду № 4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ІДН Рокитнянського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції Кравченка Володимира Сергійовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач 14.08.2017 року звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду в порядку адміністративного судочинства з вказаним позовом в якому просив визнати дії інспектора ІДН Рокитнянського ВП ГУ НП в Київській області капітана поліції Кравченка Володимира Сергійовича щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене п.31.4 розділу 31 ПДР України, неправомірними, скасувати постанову серії АР №9969505 від 26.07.2017 року та закрити провадження в адміністративній справі.

Викладаючи обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає, що 26.07.2017 року інспектором дорожнього нагляду капітаном поліції Кравченком Володимиром Сергійовичем винесено постанову АР №9969505 по справі про адміністративне правопорушення з накладенням на нього штрафу у розмірі 340 гривень за те, що він по вулиці Білоцерківській керував автобусом Мерседес Бенз 308 д.н.з.АІ42 30АК, на якому на задніх колісних шинах відсутній частково малюнок протектора, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121 КУпАП. З діями капітана поліції Кравченка В.С. він не може погодитися, оскільки в своїй постанові працівник поліції не вказав точне місце вчинення адміністративного правопорушення (вказано тільки вулицю), вказані не вірні дані про автомобіль, оскільки відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, він керував переобладнаним вантажним фургоном, а не автобусом як зазначив в постанові інспектор Кравченко В.С. Крім того, поліцейський зобов»язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки. Працівник поліції після зупинення повідомив, що зупинив його для перевірки документів, тобто зупинка автомобіля була безпідставна та незаконна, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував і автомобіль був у задовільному технічному стані, а такої підстави, як перевірка документів законом не передбачено. Висновок, про те, що ним скоєно адміністративне правопорушення є недоведеним належними доказами. Інспектор виніс постанову не прийнявши до уваги його пояснення, не вчиняв ніяких дій, щоб довести його вину, хоча він заявляв, що не порушував ПДР і буде оскаржувати постанову в справі про адміністративне правопорушення в суді, а тому він вважає, що його вина у вчиненні правопорушення не доведена, оскільки малюнок протектора на колісних шинах був наявний, а протилежне працівник поліції не довів, тому просить скасувати постанову серії АР № 996505 від 26.07.2017 року, якою його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач інспектор ІДН Рокитнянського ВП ГУ НП в Київській області капітан поліції Кравченко Володимир Сергійович в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення чи заперечення на позов до суду не надходили.

Відповідно до ч.4 ст. 128 КАС України, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26.07.2017 року інспектором ІДН Рокитнянського ВП ГУ НП в Київській області капітаном поліції Кравченком Володимиром Сергійовичем щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії АР №9969505 від 26.07.2017 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч.1 ст. 121 КУпАП (а.с. 5), відповідно до якої позивач, в м. Біла Церква по вулиці Білоцерківській, керуючи автомобілем Мерседес Бенз державний номерний знак НОМЕР_1, на якому на задніх колісних шинах відсутній частково малюнок протектора, чим порушив п.31.4 ПДР України.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Ч. 1, ч.2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Судом встановлено, що при винесенні постанови щодо ОСОБА_1 службовою особою не було складено протокол про адміністративне правопорушення із залученням свідків та поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, тобто при винесенні постанови не були виконані зазначені вище вимоги КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У цьому рішенні зазначено, зокрема, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Позивачем обґрунтовано позовні вимоги з посиланням на докази у спосіб та у порядку визначеному законом щодо незаконності постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав до суду заперечення з доказами в їх підтвердження та матеріалів на підставі яких було та винесено постанову від 26.07.2017 року серії АР №9969505 та прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена на припущеннях та не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому рішення про притягнення до адміністративної відповідальності є таким, що прийняте не у спосіб передбачений Конституцією та законами України, упереджено, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 17, 99, 102, 158-163, 167,171-2 КАС України, ст. 7, 33, ч.1 ст.122, 251, 252, 280, 283, 288 КУпАП, Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року за № 5-рп/2015, Рішення Конституційного суду України від 31.03.2015 року за № 2- рп/2015, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити .

Скасувати постанову серії АР № 996505 від 26.07.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Бондаренко