Справа № 806/245/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Л.А.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"21" вересня 2017 р. Справа № 806/245/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря судового засідання Шведюк М.М.,

апелянта, його представників та представників відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні вм.Житомирі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" липня 2017 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій, вимоги про сплату боргу ,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2017 р. Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.10.2016р. №, №, №, №, №, №, рішення № від 20.10.2016р. та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 20.10.2016р.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07липня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням Позивачем у справі подано до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати зазначену постанову та прийняти нову - про задоволення позову. Зокрема, апелянт посилається на те, що висновки суду не узгоджуються з обставинами, встановленими під час перевірки та не спростовані в судовому засіданні.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши законність та обгрунтованість судового рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець 31.12.2000 року за ВОІ №653486, видом економічної діяльності є "47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами" (а.с.8).

За результатами документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2015 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 1 січня 2011 року до 31 грудня 2015 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства, за період з 1 січня 2013 року до 31 грудня 2015 року, посадовими особами Житомирської ОДПІ складено акт перевірки від 7 жовтня 2016 року за №5534/13-05/НОМЕР_1, у розділі ІІІ якого зроблені висновки про порушення позивачем ряду вимог норм податкового законодавства, а саме:

- пп.16.1.2, п.16.1 ст.16, п.44.1 ст.44, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України, пп.3.3, пп.3.4, пп.3.5, пп.3.6, пп.3.9, пп.3.10 п.3, п.4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат ф.№10, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 № 1025, пп.2, пп.5, пп.6, пп.8, пп.9 п.6 п.7 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, а саме неналежне ведення обліку доходів та витрат в період з 01.01.2013 по 31.12.2015, в книзі обліку доходів та витрат за формою ф.10;

- пп.16.1.2, п.16.1 ст.16, пп.138.10.4, абз."ж" пп.138.10.6 п.138.10 ст.138, п.143.1 ст.143, п.177.2, пп.177.4.3, пп.177.4.4 п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 в період з 01.01.2013 по 31.12.2015 завищено валові витрати, безпосередньо пов'язані з отриманим доходом, на загальну суму 44902,10 грн., що призвело до заниження в даному періоді чистого оподаткованого доходу на загальну суму 44902,10 грн., в результаті чого було занижено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 9099,60 грн.;

- пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 несвоєчасну сплату авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб за 2014-2015 роки на суму 1536,00 грн.;

- п.46.1. ст.46, п.51.1 ст.51, п.119.1 ст.119, абз."б" п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, п.п.3.2, п.п.3.3, п.п. 3.6. п. 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу. нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.2010 №1020, п.п.3.2., п.п.3.3., п.п.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49 та п.п.3.2., п.п.3.3, п.п.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, а саме ФОП ОСОБА_3 не відображено у податкових розрахунках (форма 1-ДФ) суми виплачених доходів фізичним особам-підприємцям за 157 ознакою;

- п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI із змінами та доповненнями, а саме:

- несвоєчасно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2013 рік;

- подано не за встановленою формою додаток до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2014 рік;

- несвоєчасно подано звіт про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за грудень 2013 року, січень 2014 року, лютий 2014 року;

- п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI із змінами та доповненнями, а саме ФОП ОСОБА_3 в періоді з 01.01.2014 по 31.12.2015 занижено суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7% на загальну суму 12427,83 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 316,80 грн., за 2014 рік в сумі 2843,92 грн., за 2015 рік в сумі 9267,11 грн.,

- п.181.1 ст.181, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183, абз. а) п.185.1 ст.185, абз. а) п.186.1 ст.186, абз. а) п.187.1 ст.187, п.188.1 ст. 188 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на додану вартість у період, що перевірявся, на загальну суму 97687,49 грн.;

- п.162.1 ст.162, пп.1.3 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 занижено суму чистого доходу за 2015 рік у розмірі 26706,20 грн., в результаті чого занижено податкові зобов'язання з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного року в сумі 400,59 грн.;

- вимоги постанови КМУ від 30.10.2008 №957 від 17.06.2015, №426 від 17.06.2015 в перевіряємому періоді ФОП ОСОБА_3 здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами нижчими від встановлених мінімальних цін, а саме 03.09.2015 року (а.с.7-52).

На підставі акту перевірки, Житомирською ОДПІ прийняті оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення від 20 жовтня 2016 року:

- №5, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 1202109,36грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 97687,49 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 24421,87 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (а.с.59);

- №, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 500,74 грн.. в тому числі за податковим зобов'язанням 400,59 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 100,15 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (а.с.53);

- №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 11374,50 коп., в тому числі за податковими зобов'язаннями 9099,60 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 2274,90 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України (а.с.55);

- № про застосування штрафної санкції за несвоєчасну сплату авансових внесків податку на доходи фізичних осіб у розмірі 307,20 грн. відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України (а.с.57);

- № про застосування штрафної санкції у розмірі 510,00 грн. відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України (а.с.61);

- №5 про застосування штрафних санкцій у розмірі 510,00 грн. відповідно до пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України (а.с.63).

Крім того, прийнято рішення про застосування штрафних санкцій № від 20.10.2016 в сумі 170,00 грн. на підставі п.7 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", № від 20.10.2016 про застосування штрафних санкцій в розмірі 1258,62 грн. на підставі п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування №Ф- від 20.10.2016 на суму 12427,83 грн.(а.с.65,67,69).

Зазначеними рішеннями, до позивача застосовані суми штрафних (фінансових) санкцій.

Суд першої інстанції перевіряючи спірне податкове повідомлення-рішення на відповідність вимогам частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновків, про доведеність Відповідачем правомірності прийнятих рішень.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

Так, по завищенню позивачем валових витрат на 44902,10 грн.:

В силу норм підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України під "витратами" розуміється сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає "господарську діяльність" як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

У відповідності до пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Витрати операційної діяльності включають: собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку; витрати банківських установ (підпункт 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України).

Згідно пункту 138.8 статті 138 Податкового кодексу України, собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

Статтею 177 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставками, визначеними в пункті 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать:

- витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат;

- витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством;

- суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (п.174.4 ст.174).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_3 включено до складу валових витрат, які відображені у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2013-2014 роки вартість придбаних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами на загальну суму 17525 грн..

Як зазначалось, згідно із п.138.1 ст.138 розділу III ПКУ витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з п.138.4, п.138.6-138.9, пп.138.10.2-138.10.4 п.138.10, п.138.11 ст.138 ПКУ.

Відповідно до абз."ж" пп.138.10.6 п.138.10 ст.138 ПКУ включаються до складу валових витрат витрати, понесені на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів (крім тих, вартість та строк використання яких відповідають ознакам, встановленим для основних засобів розділом I ПКУ, та підлягають амортизації у складі нематеріальних активів), виданих державними органами для провадження господарської діяльності, в тому числі витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів на право здійснення за межами України вилову риби та морепродуктів, а також надання транспортних послуг.

Враховуючи те, що витрати, понесені на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів, виданих державними органами для провадження господарської діяльності, в тому числі витрати на придбання ліцензій та інших спеціальних дозволів на право здійснення за межами України вилову риби та морепродуктів, а також надання транспортних послуг, не відносяться до витрат від операційної діяльності, то фізичні особи - підприємці на загальній системі оподаткування не мають права включити зазначені витрати до складу своїх витрат.

Згідно п.1.27 акту перевірки ФОП ОСОБА_3 у перевіряємому періоді здійснювала діяльність на загальній системі оподаткування.

За таких обставин, суд правомірно погодився з висновками контролюючого органу, що в даному випадку позивачем порушено абз. "ж" пп.138.10.6 п.138.10 ст.138, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, оскільки дані витрати не належать до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, а тому включення вказаних коштів до таких витрат є безпідставним.

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_3 до складу валових витрат, які відображені в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік включено суму сплаченого єдиного внеску в розмірі 5193,60 грн., але згідно поданої Таблиці 1 Додатку 5 до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік та повідомлення-розрахунку від 03.09.2014 року № 18538 сума нарахованого єдиного внеску складає 4800,76 грн. Суд також правомірно погодився з висновками контролюючого органу, що в даному випадку позивачем порушено пп.138.10.4 п.138.10 ст.138, п.143.1 ст.143 Податкового кодексу України, оскільки сума ЄСВ, що вноситься до витрат має відповідати сумі, зазначеній в річній звітності з ЄСВ, отже позивачем завищено суму валових витрат на суму сплаченого єдиного внеску в розмірі 392,84 грн. (5193,60-4800,76).

Аналогічне порушення допущено ФОП ОСОБА_3 в частині включення збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 3544 грн. за 2014 рік до складу валових витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи, але відповідно до звітів про суми нарахованого збору на розвиток виноградарства, садівництва та хмелярства поданих впродовж 2014 року та розрахунково-платіжних документів, ФОП ОСОБА_3 в 2014 році було нараховано та сплачено збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в сумі 3266 грн.. Отже, контролюючим органом вірно зазначено про порушення позивачем пп.138.10.4 п.138.10 ст.138. п.143.1 ст.143 Податкового кодексу України, а саме завищення суми валових витрат на суму збору на розвиток виноградарства, садівництва і хмелярства в розмірі 278 грн. (3544-3266).

Судом встановлено, що у 2015 році ФОП ОСОБА_3 до складу витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, включено суму сплачених податків і зборів в розмірі 15579 грн. та витрати на придбання ліцензії в розмірі 10000грн.. При цьому, суд вірно зазначив, що відповідно до п.174.4 ст.174 ПК України дані витрати не належать до витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, а тому колегія суддів погоджується з висновком про безпідставне включення вказаних коштів до таких витрат.

Також встановлено, що ФОП ОСОБА_3 до складу валових витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік включено суму сплаченою єдиного внеску в розмірі 5382,68 грн., але згідно поданої Таблиці 2 Додатку 5 до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік сума нарахованого єдиного внеску складає лише 5191,50 грн.. Таким чином, в порушення п.177.2 ст. 177 та пп.177.4.3 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 завищила валові витрати на суму сплаченого єдиного внеску в розмірі 191,18 грн. (5382,68-5191,50).

Крім того, відповідно книги обліку доходів і витрат №3 (зареєстрованої 25.12.2013 року за №17-1/Л-96) ФОП ОСОБА_3, порушення пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України до складу інших витрат в податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік включила витрати в розмірі 936,08 грн., які не підтверджені первинними документами, що не спростовано позивачем в ході судового розгляду.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивачем завищено суму валових витрат за період, що перевірявся, на 44902,10 грн., в тому числі: 2013 рік - 10000 грн., 2014 рік - 8195,84 грн., 2015 рік - 26706,26 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на відповідні суми.

Згідно із ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до п.177.2 ст.177 та п.178.3 ст.178 цього Кодексу.

Відповідно до п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм п.164.6 ст.164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17%.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно з статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку податку 17 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Враховуючи, що відповідачем встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу, наслідком чого є заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 9099,60 грн., в тому числі в 2013 році - 2137,52 грн., 2014 році в сумі 712,00 грн., в 2015 році в сумі 6250,08 грн..

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 20.10.2016 №, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 11374,50 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 9099,60 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 2274,90 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, вірно визнано правомірним.

Щодо неналежного ведення позивачем обліку доходів та витрат.

Встановлено, що в порушення пп. 16.1.2 п.16.1 ст.16, п.44.1 ст. 44, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України пп.3.3, пп.3.4, пп.3.5, пп.3.6, пп.3.9, пп.3.10 п.3 , п.4 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат ф. №10, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом ДПА України від 24.12.2010 року №1025, пп. 2, пп.5, пп.6, пп.8, пп.9 п.6, п.7 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року №481 встановлено не належне ведення обліку доходів та витрат ФОП ОСОБА_3 за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року, а саме в книзі обліку доходів та витрат за формою ф.10, в результаті чого в періоді з 01.01.2013 по 31.12.2015 року, завищено валові витрати на загальну суму 44902,10 грн., що призвело до заниження чистого оподатковуваного доходу на загальну суму 44902,10 грн..

З огляду на те, що судом було зроблено висновок про завищення позивачем суми валових витрат за період, що перевірявся, на 44902,10 грн. та відповідно заниження чистого оподатковуваного доходу на цю суму, колегія суддів погоджується і із висновком контролюючого органу про неналежне ведення позивачем обліку доходів та витрат, а саме книги обліку доходів та витрат за формою ф.10 та правомірністю застосування штрафної санкції у розмірі 510,00 грн. відповідно до пункту 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, згідно податкового повідомлення-рішення від 20.10.2016 №.

Щодо несвоєчасної сплати авансових платежів.

Відповідно до пп.10 п.6 Інструкції щодо заповнення податкової декларації про майновий стан і доходи, затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України №793 від 11.12.2013 р. у рядку 06 вказується сума авансових платежів з податку, сплачених платником податку протягом звітного податкового періоду у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 статті 177 розділу IV Кодексу.

Позивачем включено до Додатку 5 суму сплачених авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб, а саме у 2013 році - 2137,52 грн., у 2014 році - 712 грн..

Водночас, відповідно до наданих платіжних доручень та інтегрованої картки платника податків, авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб ФОП ОСОБА_3 у 2013 та 2014 роках не сплачувала (а.с.179-181).

Наявність в інтегрованій картці інформації про існуючу переплату не спростовує факту відсутності сплати авансових платежів у цей період, тоді як згідно із зазначеною нормою, вказувати слід лише суму сплачених авансових платежів.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що позивачем допущено порушення пп.177.5.1 п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України, а саме щодо несвоєчасної сплати авансових платежів з податку на доходи фізичних осіб та правомірного притягнення ОСОБА_3 до відповідальності у вигляді штрафу, відповідно до п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Щодо не відображення у податкових розрахунках (1-ДФ) суми виплачених доходів фізичним особам-підприємцям.

Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України зазначено, що самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Особи, які відповідно до ПКУ мають статус податкових агентів, зобов'язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок, подавати у строки, встановлені ПКУ для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду (п.176.2 ст.176 ПКУ).

Тобто, у разі нарахування (виплати) доходів податковий агент повинен відобразити в податковому розрахунку такі виплачені доходи на користь всіх платників податків, в тому числі виплачені на користь самозайнятих осіб (фізичних осіб - підприємців та осіб, що проводять незалежну професійну діяльність).

Натомість, перевіркою дотримання ФОП ОСОБА_3 встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому нарахованих та виплачених доходів на користь платників податків - фізичних осіб встановлено не відображення в поданих до Житомирської ОДПІ податкових розрахунків ф.1-ДФ сум доходів нарахованих та сплачених на користь фізичним особам-підприємцям в сумі 95317,48 грн. (ознака доходу 157).

Отже, позивачем порушено п.46.1 ст.46. п.51.1 ст.51, абз."б" п.176.1 ст.176 Податкового кодексу України, пп.3.2, пп.3.3, пп.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом ДПАУ від 24.12.2010 №1020, пп.3.2, пп.3.3 пп.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49 та пп.3.2, пп.3.3 пп.3.6 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4.

Крім того, відповідно до п.119.2 ст.119 Податкового кодексу України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов'язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 гривень.

З огляду на викладене, до позивача, згідно податкового повідомлення-рішення від 20.10.2016 №, правомірно застосовано штрафну санкцію в розмірі 510 грн. як за ненадання інформації щодо сум доходів нарахованих та сплачених на користь фізичних осіб-підприємців у податкових розрахунках формах 1-ДФ.

Щодо перевищення позивачем загальної суми від здійснення операцій з постачання товарів допустимих 300000 грн..

Відповідно до п.181.1 ст.181 Податкового кодексу України у разі, якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню, нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 300000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов'язана зареєструватися як платник податку на додану вартість у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 Податкового кодексу України.

Згідно з п.183.1 ст.183 Кодексу будь-яка особа, що підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, подає до контролюючого органу за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) реєстраційну заяву.

Відповідно до п.183.2 ст.183 Податкового кодексу України у разі обов'язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

Будь-яка особа, яка підлягає обов'язковій реєстрації як платник податку, і у випадках та в порядку, передбачених цією статтею, не подала до контролюючого органу реєстраційну заяву, несе відповідальність за не нарахування або несплату цього податку на рівні зареєстрованого платника без права нарахування податкового кредиту та отримання бюджетного відшкодування (п. 183.10. ст.183 Кодексу).

Відповідно до пп."а" п.202.1 ст.202 Кодексу якщо особа реєструється як платник податку з іншого дня, ніж перший день календарного місяця, першим звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня такої реєстрації та закінчується останнім днем першого повного календарного місяця.

Згідно з п. 185.1 ст.185 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об'єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об'єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема, дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку (п. "а" п.187.1 ст.187).

Відповідно до п.188.1 ст.188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (у разі здійснення контрольованих операцій - не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім збору на обов'язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв'язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Як свідчать обставини справи, ФОП ОСОБА_4 не реєструвалася у Житомирській ОДПІ платником податку на додану вартість за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року.

Перевіркою встановлено, що за даними звітів про використання реєстраторів розрахункових операцій та книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок) форми "ЗВР-1" за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, ФОП ОСОБА_3 був перевищено обсяг реалізованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за останні 12 місяців, 27 квітня 2014 року та становив 301115,75 грн., в тому числі по періодах:

- травень 2013 року - 25790,00 грн.;

- червень 2013 року - 23819,50 грн.;

- липень 2013 року - 25034,50 грн.;

- серпень 2013 року 28877,75 грн.;

- вересень 2013 року 26549,5 грн.;

- жовтень 2013 року - 22795,00 грн.;

- листопад 2013 року 25274,5 грн.;

- грудень 2013 року - 23575,00 грн.;

- січень 2014 року - 24913,00 грн.;

- лютий 2014 року - 23630,00 грн.;

- березень 2014 року - 26744,50 грн.;

- квітень 2014 року - 26668,00 грн. Всього - 303671,25 грн.

Водночас, суд першої інстанції констатував, що перевіряючими не було враховано операції з повернення готівки з каси в сумі 1450 грн. згідно фіскального чеку від 09.05.2013 (а.с.100). Однако, з урахуванням операцій, які проводились позивачем з 27.04.2014 по 30.04.2014 (а.с.160-161), суд дійшов висновку, що позивачем перевищено обсяг реалізованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за останні 12 місяців, 28 квітня 2014 року.

Колегія суддів не погоджується з зазначеними доводами суду відносно вказаної суми повернення.

Так, встановлено, та чого не заперечила апелянт, дане повернення не було належним чином оформлене нею в книзі обліку розрахункових операцій відповідно до п.4,8 "Порядку реєстрації, опламбування і реєстрації реєстраторів розрахункових операцій за товари і послуги" №614 від 01.12.2000 року, згідно якого, підприємець має скласти акт про скасування помилково проведену суму через РРО, в якому зазначаються дані про помилково проведену суму. ОСОБА_3 зазначила, що по даній сумі повенрнення лише в березні 2017 року нею подано уточнюючу декларацію.

Таким чином, перевіркою встановлено перевищення позивачкою обсягу реалізованих алкогольних напоїв та тютюнових виробів, за останні 12 місяців, як станом на 27 квітня 2014 року так і по операціях проведених з 27.04.2014 року по 30.04.2014 року.

Тому, якщо і допускати правомірність виключення 1450,00 грн. як суми повернення, то за її мінусом загальна сума доходу за вищезазначені 12 місяців - буде складати 302221.25 грн..

З урахуванням наведеного, ФОП ОСОБА_3 зобов'язана була подати реєстраційну заяву та зареєструватись платником ПДВ до 10 травня 2014 року, а виручку отриману від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів за період з 11.05.2014 року по 31.12.2015 року в сумі 488437,47 грн. відобразити в податковій декларації з податку на додану вартість та визначити податкові зобов'язання з податку на додану вартість.

В порушення вимог п.181.1 ст. 181, п.183.1, п.183.2, п.183.10 ст.183, абз. а) п. 185.1 ст.185, абз. а) п. 186.1 ст.186, абз. а) п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України ФОП ОСОБА_3 занижено податкові зобов'язання з податку на додану вартість за період з 11.05.2014 року по 31.12.2015 року на суму 97687,49 грн..

За таких обставин, податкове повідомлення-рішення від 20.10.2016 №5, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на 122109,36 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями 97687,49 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 24421,87 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України є правомірним.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зазначення судом першої інстанції в оскарженій постанові суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість як 1202109,36 грн., виходячи з сум двох складових (податкового зобов"язання та штрафної санкції) є нічим іншим як опискою.

Щодо донарахування позивачу військового збору.

Відповідно до пп.1.1 п.16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX Податкового кодексу України платниками військового збору є особи, визначені п. 162.1 ст.162 розд. IV Кодексу, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Ставка збору складає 1,5 відсотки об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 161 підрозділу 10 Кодексу (підпункт 1.3 пункту 161 підрозділу 10 Кодексу).

Отже, фізичні особи-підприємці, крім тих що обрали спрощену систему оподаткування, за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.

Пунктом 127.1 ст.127 Податкового кодексу України передбачено, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Перевіркою дотримання вимог податкового законодавства щодо повноти нарахування, утримання та сплати до бюджету ФОП ОСОБА_3 військового збору встановлено, що в порушення п.162.1 ст.162, пп.1.3 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПКУ ФОП ОСОБА_3 занижено суму чистого доходу за 2015 рік у розмірі 26706,20 грн., в результаті чого занижено податкові зобов'язання з військового збору, що підлягає сплаті до бюджету самостійно платником податків за результатами звітного року в сумі 400,59 грн..

Зазначених обставин апелянтом документально не спростовано.

З огляду на викладене, відповідачем правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.10.2016 №, яким визначено суму грошового зобов'язання з військового збору у розмірі 500,74 грн.. в тому числі за податковим зобов'язанням 400,59 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 100,15 грн. відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

Щодо донарахування позивачу єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" для фізичних осіб - підприємців (крім осіб, які обрали спрощену систему оподаткування), єдиний внесок нараховується на суму доходу, отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний подавати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов"язкового державного соціального страхування.

Періодом (звітним періодом), за який платники єдиного внеску зазначені у п.п. 4 і 5 ч.1 ст.4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" подають звітність до органу доходів і зборів, є календарний рік (ч.8 ст.9 Закону).

Форми та строки подання звітності передбачено Порядком формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міндоходів України від 09.09.2014 року №454 зареєстрованого в Мін'юсті України 20.09.2014 за №1628/24160 (чинний на момент порушення) (далі - Порядок).

Згідно з пунктом 3.2 Порядку фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають до органів доходів і зборів звіт самі за себе один раз в рік до 10 лютого року, наступного за звітним періодом.

Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 "Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 07.05.2015 за №508/26953, обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів здійснюється на підставі актів документальної перевірки правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску, звітності, що подається платниками до органу доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суму виплат (доходу), на які нараховується єдиний внесок.

Згідно Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суми єдиного внеску, своєчасно не нараховані та/або не сплачені у строки, встановлені Законом, обчислені органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, є недоїмкою.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів за формою згідно з додатком 6 до Інструкції про порядок нарахування та сплати платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (наказ Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449) (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відповідно до розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або несплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Згідно з п.3 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску до 01 січня 2015 року штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Для розрахунку зазначеного штрафу кількість звітних періодів розраховується, починаючи з місяця, на який припадає термін подання звітності за період, за який донараховано (обчислено) суми єдиного внеску, та закінчуючи місяцем, на який припадає отримання таким платником акта перевірки від органу доходів і зборів або в якому він подав звітність, де зазначено такі донараховані суми.

Відповідно до п.7 ч.11 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої цим Законом, органом доходів і зборів здійснюється накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожне таке неподання, несвоєчасне подання або подання не за встановленою формою (чинна з 01.01.2015).

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", за формою згідно з додатком 16 до Інструкції про порядок нарахування та сплати платниками єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (наказ Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449).

Як свідчать обставини справи, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення господарської діяльності, на який нараховується єдиний внесок встановлено заниження ФОП ОСОБА_3 в періоді з 01.01.2011 року по 31.12.2015 року суми чистого оподаткованого доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7 % на загальну суму 35815,04 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 913,00 грн., за 2014 рік в сумі 8195,84 грн., за 2015 рік в сумі 26706,20 грн., чим порушено вимоги п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

ФОП ОСОБА_3 занижено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7 %, на загальну суму 12427,83 грн., в тому числі за 2013 рік в сумі 316,80 грн., за 2014 рік в сумі 2843,92 грн., за 2015 рік 9267,11 грн..

За результатами перевірки Житомирською ОДПІ винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) ФОП ОСОБА_3 з єдиного внеску від 20.10.2016 №Ф- в сумі 12427,83 грн. (вручено платнику 20.10.2016).

Рішенням Житомирської ОДПІ про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.10.2016 застосовано до ФОП ОСОБА_5 штрафну санкцію з єдиного внеску в сумі 1258,62 грн..

Вказане рішення ФОП ОСОБА_3 не оскаржується.

Перевіркою питань щодо подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску за 2011 - 2015 роки встановлено порушення вимог п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", а саме:

- несвоєчасно подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2013 рік, звіт подано 29.03.2014 року, термін подання 09.02.2014 року;

- подано не за встановленою формою додаток до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб за 2014 рік, а саме замість таблиці 1 Додатку 5 " Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами- підприємцями" подану таблицю 2 додатку 5 "Нарахування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування фізичними особами-підприємцями. які обрали спрощену систему оподаткування";

- несвоєчасно подано звіти про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за: грудень 2013 року - фактично подано 25.02.2014 року, термін подачі 20.01.2014 року; січень 2014 року - фактично подано 22.05.2014 року, термін подачі 20.02.2014 року; лютий 2014 року - фактично подано 05.06.2014 року, термін подачі 20.03.2014 року.

Апелянтом зазначених порушень не спростовано.

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції висновків і встановлених фактів порушень податкового законодавства з боку відповідача відповідно до наданих ним судових рішень, на думку колегії суддів не впливає на суть оскарженої постанови де інший предмет позову.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення. Підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" липня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "22" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1,10001

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Житомирській області м-н Перемоги,2,м.Житомир,10014

4- представнику позивача: ОСОБА_6 - АДРЕСА_2