Справа № 815/3009/17
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3009/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області, в якому позивач просить:

визнати бездіяльність Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області, повязану з не розглядом і не вирішенням заяви від 06.03.2017р.;

зобовязати Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області розглянути та вирішити питання, викладені у заяві від 06.03.2017р., відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06.03.2017р. ним подано до Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області звернення, в якому він просив усунути підстави та причини, що призвели до тривалого невиконання судового рішення. Позивач вважає, що відповідачем порушено ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», ст. 40 Конституції України, оскільки зазначене звернення не розглянуто по суті та не вирішено до теперішнього часу. Також позивач вважає, що відповідачем не дотримано строків розгляду звернення, встановлених ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Сторони до судового засідання 18.09.2017р. не зявились, явку представників не забезпечили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином та завчасно.

15.09.2017р. (вх. № 25532/17) від позивача надійшла заява, в якій останній просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч.6 ст.128 КАС України, у звязку з відсутністю перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених ст.128 КАС України, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, справа розглянута в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.03.2017 р. (вх. № Б-175/0/5-17) від ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області надійшла заява, в якій останній просив виконати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 р. (а.с. 6).

Як вбачається з матеріалів справи, до вказаної заяви було додано копії постанови Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 р. та ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2016р. у справі 2а/1570/6642/2011.

Позивач вважає протиправною бездіяльність Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області щодо не розгляду по суті та не вирішення вищевказаної заяви, в звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу приписів п. 1 ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

За приписами ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев'ятого частини першої цієї статті.

Статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів. На обгрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну. Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 06.03.2017р. ОСОБА_1 направлено до Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області заяву, в якій останній просив виконати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 р. Вказана заява отримана відповідачем 07.03.2017 р. (вх. № Б-175/0/5-17) (а.с. 6). Однак, зазначену заяву Управлінням Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області не розглянуто у встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» та не вирішено по суті, не повідомлено заявника про результати її розгляду, як того вимагають норми ст. 19 Закону України «Про звернення громадян». Протилежного відповідачем не доводилось та не спростовувалось належними та допустимими доказами.

Як зазначив Європейський суд у справі Yvonne van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов'язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов'язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія названого принципу пов'язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов'язань для запобігання відповідальності.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків (Лелас проти Хорватії, п. 74).

Таким чином, проаналізувавши норми чинного законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, в звязку з не розглядом і не вирішенням заяви позивача від 06.03.2017р. Так, не розглянувши та не вирішивши останню по суті в порядку, встановленому приписами Закону України Про звернення громадян, відповідач діяв не на підставі, не у межах повноважень, та не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, в зв'язку з чим наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області щодо не розгляду і не вирішення заяви ОСОБА_1 від 06.03.2017р.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 826/4418/14, висновок якого, відповідно до ч. 1 ст. 244-2 КАС України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

При вирішенні питання щодо способу судового захисту прав та інтересів позивача суд вважає, що таким способом захисту повинно бути, зокрема зобовязання Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області розглянути та вирішити питання, викладені у заяві ОСОБА_1 від 06.03.2017р., відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав до суду жодних належних та допустимих доказів щодо правомірності невжиття заходів, передбачених чинним законодавством, в тому числі Законом України «Про звернення громадян», за фактом отримання заяви 07.03.2017 р. (вх. № Б-175/0/5-17) від ОСОБА_1, в якій останній просив виконати постанову Одеського окружного адміністративного суду від 02.11.2011 р. Так, відповідач в ході судового розгляду не надав до суду будь-яких обґрунтованих заперечень на позов та жодних доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 8, 9, 11, 71, 86, 94, 128, 159-164, 167 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області про визнання протиправною бездіяльності, зобовязання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області щодо не розгляду і не вирішення заяви ОСОБА_1 від 06.03.2017р.

Зобовязати Управління Держгеокадастру у Комінтернівському районі Одеської області розглянути та вирішити питання, викладені у заяві ОСОБА_1 від 06.03.2017р., відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня її проголошення, копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Г.П. Самойлюк