Справа № 826/10400/16
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2017 р. м. Київ К/800/20724/17

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

судді: Гончар Л.Я.,

Черпіцької Л.Т.,

секретар судового засідання Ловецка Т.В.,

за участю: представника позивача Шумінської Ю.Ю.,

представника відповідача Муквича А.О.,

третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою ОСОБА_4

на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року

у справі № 826/10400/16

за позовом Київської міської ради

до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В., державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бородюк І.Ю.,

треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, ОСОБА_4, ОСОБА_7,

про визнання протиправними та скасування рішень, скасування свідоцтва про право власності,

встановив:

Київська міська рада звернулась до суду з позовом до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В., державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бородюк І.Ю., в якому просила визнати протиправними та скасувати рішення від 07 липня 2015 року № 22640988, від 08 липня 2015 року № 22696544, від 02 лютого 2016 року № 28044920, від 02 лютого 2016 року № 28038738, від 02 лютого 2016 року № 28043030, від 02 лютого 2016 року № 28044424; скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 40304197.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року, позов задоволено. Скасовано рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бородюк І.Ю. від 07 липня 2015 року № 22640988, від 08 липня 2015 року № 22696544. Скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно індексний номер 40304197. Скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. від 02 лютого 2016 року № 28044920, від 02 лютого 2016 року № 28038738, від 02 лютого 2016 року № 28043030, від 02 лютого 2016 року № 28044424.

У касаційній скарзі третя особа, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати, в частині вимог про скасування рішень державного реєстратора залишити без розгляду, в іншій частині вимог - направити справу на новий розгляду до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована правомірністю рішень державного реєстратора та нотаріуса, а відтак і відсутністю підстав для їх скасування. Крім того, посилається на порушення сулами норм процесуального права в частині відсутності в судових рішеннях мотивів відхилення її доводів.

У судовому засіданні представник відповідача, третя особа касаційну скаргу підтримали, просили задовольнити її з підстав, викладених в ній, представник позивача заперечила проти задоволення касаційної скарги, рішення судів просила залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що з'явились, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено, що право власності на нежитлові приміщення № 1-1 (групи приміщень № 1) з № 1 по № 11 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8) (в літ А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 329,5 кв.м. ОСОБА_4 набула на підставі договору купівлі-продажу від 10 січня 2011 року, укладеного між нею, як покупцем та КП «Сезон», як продавцем, посвідченому приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В.

Договір зареєстровано в Бюро технічної інвентаризації, відомості про що внесено 21 січня 2011 року до електронного реєстру.

В подальшому, відомості про право власності ОСОБА_4 на вказаний об'єкт нерухомого майна внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Кириленко Л.В. 04 вересня 2013 року (номер запису 2361508) під час посвідчення останньою договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 № 3755, запис в державному реєстрі про іпотеку № 2363742.

28 вересня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. На підставі вказаного договору приватним нотаріусом Кириленко Л.В. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про реєстрацію права власності на нежитлові приміщення № 1-1 (групи приміщень № 1) з № 1 по № 11 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8) (в літ А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 329,5 кв.м. за ОСОБА_7 (номер запису 2686870).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 18 червня 2014 року у справі № 753/5010/14-ц за позовом прокуратури Дарницького району м. Києва в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_7 КП «Сезон», третя особа: КП «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району м. Києва» накладено арешт на нерухоме майно: нежилі приміщення № 1-1 (групи приміщень № 1) з № 1 по № 11 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8) (в літ А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 329,5 кв.м.

03 квітня 2015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кириленко Л.В. вчинено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на спірний об'єкт нерухомого майна за ОСОБА_4 (№ запису 9290156, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 20513624 від 03 квітня 2015 року) на підставі договору купівлі-продажу від 10 січня 2011 року та видано про реєстрацію прав Витяг з державного реєстру індексний номер 3530812.

02 липня 2015 року, представником ОСОБА_4 до Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві подано заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень як вперше виникле на належний їй об'єкт нерухомого майна. До заяви додано: договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 10 січня 2011 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03 квітня 2015 року, технічний паспорт від 25 травня 2015 року, декларацію про готовність об'єкту до експлуатації серії КВ 62 . Заява прийнята державним реєстратором Бродюк І.Ю. за реєстраційним номером 12150058.

За результатами розгляду вказаної заяви 07 липня 2015 року Державний реєстратором Бродюк І.Ю., прийнято рішення № 22640988, яким внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо площі об'єкту нерухомого майна та видано Свідоцтво про право власності (індексний номер 40194240) на нежитлові приміщення № 1-1 (групи приміщень № 1) з № 1 по № 11 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8) (в літ А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 346 кв.м як на новозбудований об'єкт.

За поданою представником ОСОБА_4 заявою про виправлення технічної помилки, реєстраційний номер 12233392, державним реєстратором Бродюк І.Ю. 08 липня 2015 року прийнято рішення № 22696544 про внесення змін до запису про нерухоме майно за номером 9290156 в частині нумерації та назв приміщень згідно з технічним паспортом та видано Свідоцтво про право власності, індексний номер 40304197 від 08 липня 2015 року на нежитлові приміщення № 1, 1 (група приміщень № 1), приміщення 1-8 (група приміщень № 5), приміщення 1-4 (група приміщень № 7), приміщення № 1 (група приміщень № 8) в літері А АДРЕСА_1.

В той же час, Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23 березня 2015 року, яке набрало законної сили 08 липня 2015 року, позов прокуратури Дарницького району м. Києва в інтересах Київської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_7 КП «Сезон», третя особа: КП «Дирекція по обслуговуванню нежитлового фонду Дарницького району м. Києва» задоволено частково: визнано право комунальної власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради на нежитлові приміщення № 1-1 (групи приміщень № 1) з № 1 по № 11 (групи приміщень № 5), № 1 (групи приміщень № 6), № 1 (групи приміщень № 7), № 1 (групи приміщень № 8) (в літ А), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 329,5 кв.м. та витребувано від ОСОБА_7 у комунальну власність територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради зазначене нерухоме майно.

В подальшому, ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. з заявами про поділ об'єкту нерухомого майна та реєстрацію права власності на частини поділеного нерухомого майна, за результатами розгляду яких останнім прийнято рішення від 02 лютого 2016 року № 28044920, № 28038738, № 28043030, № 28044424 із закриттям розділу та відкриттям нових розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з присвоєнням реєстраційних номерів об'єкта нерухомого майна, відповідно: група приміщень № 1 - 00; група приміщень № 5 - 00; група приміщень № 7, № 8 - 00.

Вважаючи вказані рішення державного реєстратора та нотаріуса протиправними, позивач звернулась до суду з цим позовом про їх скасування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що заявники в кожному з розглядуваних випадків вчинення реєстраційних дій виконали всі, передбаченні чинним законодавством вимоги щодо подання заяви про реєстрацію права власності на нерухоме майно та надали всі необхідні документи. При цьому, у відповідачів не існувало підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Проте, оскільки спірні рішення відповідачів порушують право позивача, суди дійшли висновку все ж про їх скасування. Також суди виходили з того, що внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо площі об'єкту нерухомого майна та щодо нумерації і назви приміщень унеможливлює реєстрацію права власності позивача на нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Суд касаційної інстанції вважає такі висновки судів передчасними з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин й надалі) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 вказаного закону державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 16 цього Закону; 6) надання витягів з державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор, серед іншого, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.

Документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (ч. 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Ч. 1 ст. 24 вказаного закону передбачено випадки відмови у держаній реєстрації прав та їх обтяжень.

При цьому, ч. 4 зазначеної статті визначено, що відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868 (далі - Порядок реєстрації; в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п. 13 Порядку реєстрації заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові, особі, зазначеній у пункті 11 цього Порядку, необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату адміністративного збору.

Абз. 1 п. 36 Порядку реєстрації передбачено, що для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком.

П. 49 Порядку реєстрації визначено перелік документів, які подаються заінтересованою особою у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна.

Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції встановлено, що заявником дотримано наведені норми та подано всі необхідні документи для здійснення реєстраційних дій під час прийняття державним реєстратором рішень від 07 липня 2015 року № 22640988 та від 08 липня 2015 року № 22696544, відтак у останнього не було передбачених законодавством підстав для відмови у їх здійсненні. Крім того, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок, що наявність ухвали суду, якою накладено арешт на нерухоме майно, не є підставою для відмови у держаній реєстрації внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо площі об'єкту та щодо нумерації і назви приміщень, оскільки п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у тому випадку, коли реєстрація прав, пов'язана з відчуженням нерухомого майна, чого в розглядуваному випадку не було.

За таких обставин, за відсутності встановлених судами обставин про протиправність (незаконність) спірних рішень державного реєстратора від 07 липня 2015 року № 22640988 та від 08 липня 2015 року № 22696544, висновок про необхідність їх скасування є передчасним.

Щодо законності рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. від 02 лютого 2016 року № 28044920, № 28038738, № 28043030, № 28044424 слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час прийняття рішень від 02 лютого 2016 року) державним реєстратором є, зокрема, нотаріус.

Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюється Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (чинної та в редакції на час прийняття спірних рішень нотаріуса; далі - Порядок державної реєстрації).

Питання проведення державної реєстрації права власності у результаті поділу об'єкта нерухомого майна врегульовано, зокрема, п. 20 Порядку державної реєстрації, відповідно до якого, у разі проведення державної реєстрації права власності на окремий індивідуально визначений об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва вперше, у тому числі у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного реєстру прав відкриває новий розділ у цьому Реєстрі з присвоєнням реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна, об'єкту незавершеного будівництва та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

За наявності зареєстрованих речових прав на такий об'єкт нерухомого майна, об'єкт незавершеного будівництва або обтяжень таких прав у спеціальному розділі Державного реєстру прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить такі відомості про речові права на таке майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав до відповідного відкритого розділу.

У разі коли відкриття розділу у Державному реєстрі прав здійснюється у результаті поділу, виділу частки з об'єкта нерухомого майна або об'єднання об'єктів нерухомого майна, державний реєстратор одночасно з відкриттям розділу у Державному реєстрі прав переносить відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб'єктів цих прав щодо об'єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об'єктів нерухомого майна, які об'єднуються, до відповідних розділів, відкритих на кожний з новостворених об'єктів нерухомого майна.

П. 52 Порядку державної реєстрації визначено перелік документів, які подаються заінтересованою особою у разі проведення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу (у тому числі у результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу об'єкта нерухомого майна, що складається з двох або більше об'єктів), виділу частки або об'єднання кількох об'єктів.

Судом першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції встановлено, що заявником дотримано наведені норми та подано всі необхідні документи для здійснення реєстраційних дій під час прийняття нотаріусом спірних рішень від 02 лютого 2016 року № 28044920, № 28038738, № 28043030, № 28044424.

При цьому, судом першої інстанції зроблено висновок, що оскільки станом на час прийняття спірних рішень від 02 лютого 2016 року на нерухоме майно ухвалою суду від 18 червня 2014 року накладено арешт, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були обізнані про це, проте ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кириленко Л.В. з заявами про поділ об'єкту нерухомого майна та реєстрацію права власності на частини поділеного нерухомого майна. Також судом констатовано, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень не зареєстровано накладення арешту ухвалою Дарницького районного суду міста Києва 18 червня 2014 року у справі №753/5010/14-ц.

З цього приводу варто зауважити, що п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції на час прийняття нотаріусом спірних рішень) передбачає відмову в державній реєстрації у разі, якщо наявні саме зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відтак, вчинення реєстраційних дій не ставиться в залежність від знання чи незнання заявником обставин, які можуть бути перешкодою для їх вчинення. Натомість юридичне значення має обставина реєстрації обтяження речових прав на нерухоме майно.

Також судом апеляційної інстанції констатовано, що в матеріалах справи відсутній документ, що підтверджував присвоєння адреси кожному об'єкту нерухомого майна, що виділялося, тому цим судом зроблено висновок, що при здійсненні реєстраційних дій, приватним нотаріусом Кириленко Л.В. не перевірено відповідність поданих для реєстрації документів вимогам п. 52 Порядку державної реєстрації.

Проте, відповідно до п. 52 Порядку державної реєстрації вказаний документ про присвоєння адреси кожному об'єкту нерухомого майна подається державному реєстратору за загальним правилом, крім випадку коли присвоєння окремої адреси новоствореному об'єкту нерухомого майна не передбачається. Оскільки судове рішення суду апеляційної інстанції не містить дослідження обставин чи присвоювався об'єкту нерухомого майна новий номер (номери), вказаний висновок суду є передчасним.

Отже, ні суд першої, ні суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що спірні рішення державного реєстратора та нотаріуса від 07 липня 2015 року № 22640988, від 08 липня 2015 року № 22696544 та від 02 лютого 2016 року № 28044920, № 28038738, № 28043030, № 28044424 є протиправними та прийняті з порушенням вимог закону, в тому числі за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Суд касаційної інстанції звертає увагу на те, що предметом спору у цій справі є правомірність (законність) спірних рішень державного реєстратора та нотаріуса, як суб'єктів владних повноважень, які зобов'язані діяти виключно на підставі, у порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України. Тобто, під час розгляду цієї справи та вирішення по суті, суд повинен встановити, чи діяли відповідачі правомірно та чи були у них передбачені законодавством підстави для відмови у здійсненні реєстраційних дій.

Крім того, з огляду на викладене, а також на правові висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях у справах № 21-41а16 від 14 червня 2016 року, № 21-1559а16 від 24 січня 2017 року, № 21-3632а16 від 11 квітня 2017 року, які мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 2442 КАС України, суду слід звернути уваги на підвідомчість цього спору та перевірити чи підлягає він розгляду за правилами і в порядку адміністративного судочинства в частині вимог про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Зазначені порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій унеможливлюють постановлення законного та обґрунтованого рішення у цій справі, оскільки без їх виправлення неможливо повно, всебічно та об'єктивно дати оцінку спірним діям, рішенням відповідачів.

Суд касаційної інстанції не має повноважень виправити допущені судами порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За таких обставин, рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, повно і всебічно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають значення для справи, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 220, 221, 223, 227, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 08 червня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: