Справа № 826/8721/16
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/8721/16 Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В.
Суддя-доповідач: Бужак Н.П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів:Твердохліб В.А., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві, третя особа: Оболонське районне управління Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції у м. Києві, Атестаційної комісії ГУ Національної поліції у м. Києві та з урахуванням остаточної редакції позовних вимог від 16.05. 2017 року (а.с. 204) просив:

-визнати протиправним та скасувати оформлене протоколом рішення Атестаційної комісії ГУ Нацполіції у м. Києві стосовно визнання ОСОБА_4 таким, що займаній посаді не відповідає та підлягав звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність;

-визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Нацполіції у м. Києві від 29.02.2016 року № 187 о/с про звільнення позивача зі служби;

-поновити ОСОБА_4 на займаній посаді інспектора поліції №1 Оболонського управління поліції;.

-стягнути з ГУ Національної поліції у м. Києві на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.02.2016 року до дня поновлення на посаді.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач Головне управління Національної поліції у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши осіб, що з'явилися в судове засідання, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. виходячи з наступного.

Позивач ОСОБА_4 проходив службу в ОВС України з 13.12.2013 року відповідно до наказу №940 о/с від 13.12.2013 року.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 07.11.2015 року №47 о/с позивача відповідно до п.9 та 12 розділу ХІ Закону україни «Про Національну поліцію» призначено як такого, що прибув з МВС, з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування, 07 листопада 2015 року на посаду інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції з присвоєнням звання «лейтенант поліції».

Відповідно до наказу №11 від 15.12.2015 року Головного управління Національної поліції у м. Києві створено атестаційні комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві №№ 1,2,3,4,5,6,7,8, затверджено персональний склад атестаційних комісій. Крім того, призначено проведення атестування поліцейських ГУ Національної поліції у м. Києві в період з 15 по 28 грудня 2015 року.

Наказами №21 від 29.12.2015 року, №226 від 18.03.2016 року продовжено проведення атестування поліцейських ГУ Національної поліції у м. Києві відповідно по 30 січня 2016 року, по 31 березня 2016 року.

За наслідками проведеного атестування у відповідності до висновку атестаційної комісії, позивача визнано таким, що займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність про що внесено відповідний запит до атестаційного листа (а.с.107).

Атестаційною комісією про те, що позивач не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню через службову невідповідність прийнято протокольне рішення від 11.01.2016 року, протокол ОП №15.00000103.10263 (а.с.108).

Підставою для прийняття зазначеного рішення стали: декларація про доходи, послужний список, інформаційна довідка, висновок про результати перевірки достовірності відомостей.

Скарга позивача відповідно до протоколу ОП без номера від 06 січня 2016 року на рішення Атестаційної комісії Апеляційною комісією залишена без розгляду з підстав не набрання скаржником 60 і більше балів за професійний тест та тест на загальні здібності та навички (а.с.114).

Згідно наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві №187 о/с від 29.02.2016 року позивача ОСОБА_4 звільнено зі служби в поліції згідно з. п.5 через службову невідповідність за ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Надаючи правову оцінку обставинам справи слід зазначити наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення, визначення відповідності посадам, а також перспектив їхньої службової кар'єри.

У ч. 2 ст. 57 Закону України №580-VIII визначений вичерпний перелік підстав для проведення атестування поліцейських, до яких належить призначення на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу; вирішення питання про переміщення на нижчу посаду через службову невідповідність; вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Прийняття рішення про проведення атестування поліцейських з інших підстав, ніж зазначені у частині 2 ст. 57 Закону України №580-VIII, не передбачено.

Рішення про проведення атестування, згідно з ч. 4 ст. 57 Закону України №580- VIII приймає керівник поліції, керівники органів (закладів, установ) поліції стосовно осіб, які згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначаються на посади їхніми наказами.

Атестування ОСОБА_4 було проведене на підставі наказу Головного управління Національної поліції у м. Києві від 15.12.2015 року №11.

Згідно з даними наказу (витягу) № 47 о/с від 07 листопада 2015 року позивач був призначений на посаду інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції з присвоєнням спеціального звання лейтенанта поліції в порядку переатестування як такий, що прибув з Міністерства внутрішніх справ України .

Однак, процедура "переатестування" Законом України "Про Національну поліцію" не передбачена. Підстави, порядок та наслідки проведення такої процедури також не визначені у нормативно-правових актах, що прийняті на виконання зазначеного Закону.

Порядок призначення на посади поліцейських працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, визначений у п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580-VIII. Відповідно до вказаної норми права працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Отже, п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580-VIII не передбачає проведення атестування чи переатестування працівників міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції в тому числі і щодо присвоєння спеціального звання.

Вимоги до кандидатів на службу в поліції визначені у ст.ст. 49, 61 Закону України №580-VIII. До таких вимог належать, зокрема, досягнення 18 років, наявність повної загальної середньої освіти, відповідність рівня фізичної підготовки вимогам, що затверджені Міністерством внутрішніх справ України.

Завданням атестування, згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України №580-VIII, є оцінка ділових, професійних, особистих якостей поліцейського, його освітній та кваліфікаційний рівні, фізична підготовка. Перелік обставин, що підлягають дослідженню під час атестування є ширшим, ніж передбачений ст.ст. 49, 61 Закону України №580-VIII.

Крім того, ст. 57 Закону України №580-VIII передбачає проведення атестування поліцейських - тобто громадян України, які відповідно до ч. 1 ст. 17 вказаного Закону склали Присягу поліцейського, проходять службу на відповідних посадах у поліції і яким присвоєно спеціальне звання поліції.

Застосування процедури атестування щодо кандидатів на посаду поліцейського, у тому числі тих, які приймаються на службу в поліції відповідно до п. 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №580-VIII, не відповідає вимогам закону.

Згідно з ст. 58 вказаного Закону призначення на посаду поліцейського здійснюється безстроково (до виходу на пенсію або у відставку), за умови успішного виконання службових обов'язків.

Строкове призначення здійснюється в разі заміщення посади поліцейського на період відсутності особи, за якою відповідно до закону зберігається посада поліцейського, та посад, призначенню на які передує укладення контракту.

Доказів того, що ОСОБА_4 був призначений на одну з посад, передбачених ч. 2 ст. 58 Закону України №580-VIII, відповідачі не надали.

На виконання вимог ч. 5 ст. 75 Закону України №580-VIII наказом Міністра внутрішніх справ України від 17 листопада 2015 року 1465 була затверджена Інструкція про порядок проведення атестування поліцейських (далі - Інструкція № 1465).

Відповідно до п. 8 розділу IV Інструкції № 1465 на поліцейського, який атестується, складається атестаційний лист, у якому зазначаються такі відомості: 1) результати службової діяльності згідно з функціональними обов'язками; 2) дисциплінованість, принциповість у вирішенні службових питань, уміння будувати свої стосунки з громадянами та колегами по службі, здатність працювати над усуненням особистих недоліків, авторитет у колективі та серед населення; 3) прагнення до вдосконалення службової діяльності, почуття особистої відповідальності, стійкість моральних принципів, сміливість, рішучість, організованість, здатність контролювати власні емоції, поведінка поза службою; 4) володіння іноземними мовами; 5) культура в службі та ставлення до підвищення свого освітнього та культурного рівнів; 6) стан здоров'я та фізична підготовленість, уміння володіти табельною вогнепальною зброєю, прийомами рукопашного бою, спеціальними засобами індивідуального захисту та активної оборони, здатність переносити психофізичні навантаження та труднощі служби; 7) основні найбільш характерні та істотні недоліки в службовій діяльності та особистій поведінці; 8) інші дані, які, на думку керівника, заслуговують на увагу для більш повної характеристики підлеглого; 9) результати проходження підвищення кваліфікації.

Згідно з п.п. 10-13 розділу IV Інструкції № 1465 з метою визначення теоретичної та практичної підготовленості, компетентності, здатності якісно та ефективно реалізовувати на службі свої потенційні можливості атестаційна комісія проводить тестування поліцейського, який проходить атестування.

За результатами проведеного тестування атестаційна комісія встановлює мінімальний бал, що становить 25 балів за тестом на знання законодавчої бази (далі - професійний тест) та 25 балів за тестом на загальні здібності та навички, який в обов'язковому порядку ураховується атестаційною комісією при прийняті рішення, визначеного пунктом 15 цього розділу.

Атестаційна комісія при прийнятті рішення розглядає атестаційний лист та інші матеріали, які були зібрані на поліцейського, який проходить атестування.

За рішенням атестаційної комісії поліцейські, які проходять атестування, проходять співбесіду з відповідною атестаційною комісією.

Атестаційна комісія за підписом голови має право робити відповідно до законодавства запити про надання необхідних матеріалів і документів, що стосуються службової діяльності поліцейського, який атестується.

Поліцейські, які проходять атестування, за їхньою згодою проходять тестування на поліграфі.

Згідно з п. 15 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Відповідно до п. 16 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні комісії при прийнятті рішень стосовно поліцейського повинні враховувати такі критерії: повноту виконання функціональних обов'язків (посадових інструкцій); показники службової діяльності; рівень теоретичних знань та професійних якостей; оцінки з професійної і фізичної підготовки; наявність заохочень; наявність дисциплінарних стягнень; результати тестування; результати тестування на поліграфі (у разі проходження).

Усі рішення атестаційної комісії, згідно з п. 20 розділу IV Інструкції № 1465, оформлюються протоколом. У протоколі зазначаються дата і місце прийняття рішення, склад комісії, питання, що розглядалися, та прийняте рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, атестаційною комісією фактично були взяті до уваги лише дані, отримані під час особистої співбесіди, тоді як інші дані, зазначені в атестаційному листі до уваги взяті фактично не були. Дана обставина підтверджується зібраними матеріалами справи, у т.ч. висновком прямого керівника позивача, характеристиками, даними щодо відсутності недостовірних даних у його декларації, тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 57 Закону України №580-VIII, під час проведення атестування підлягають оцінці не тільки критерії, зазначені у п. 16 розділу IV Інструкції, а також ділові та особисті якості поліцейського.

Згідно з п. 15 розділу IV Інструкції № 1465 атестаційні комісії на підставі всебічного розгляду всіх матеріалів, які були зібрані на поліцейського, під час проведення атестування шляхом відкритого голосування приймають один з таких висновків: 1) займаній посаді відповідає; 2) займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду; 3) займаній посаді не відповідає, підлягає переміщенню на нижчу посаду через службову невідповідність; 4) займаній посаді не відповідає, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Як встановлено судом за період проходження служби в ОВС України та в Національній поліції позивач до дисциплінарної відповідальності не притягувався

Доказів про те, що позивач отримав менший бал, ніж передбачено вищезазначеною Інструкцією та, що за сукупністю оцінки усіх критеріїв позивач показав себе як некваліфікований співробітник, у т.ч. і щодо низьких показників хоча б одного із встановлених критеріїв, відповідачі не надали.

У своїй постанові від 11 березня 2014 року в справі №21-13а14 Верховний Суд України зазначив, що поняття «службова невідповідність» і звільнення за цією підставою є більш широким і таким, що може охоплювати поняття «звільнення у порядку дисциплінарного стягнення».

Судова колегія вважає, що у даній справі застосування даної практики Верховного Суду України можливе, виходячи з вимог ст. 57 Закону України «Про Національну поліцію».

Так, зазначена норма визначає, що атестування поліцейських проводиться з метою оцінки їхніх ділових, професійних, особистих якостей, освітнього та кваліфікаційного рівнів, фізичної підготовки на підставі глибокого і всебічного вивчення відповідності посадам, а також перспектив їхньої служби.

Атестування поліцейських проводиться лише за таких умов:

-при призначенні на вищу посаду, якщо заміщення цієї посади здійснюється без проведення конкурсу;

-для вирішення питання про переміщення ни нижчу посаду через службову невідповідність;

-для вирішення питання звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність.

Проте, як встановлено судом в ході розгляду справи, під час прийняття рішення про проведення атестування позивача питання призначення його на вищу посаду чи переміщення на нижчу посаду не ставилось і не приймалось.

Тому, у разі, якщо атестування приймалось з метою подальшого звільнення позивача зі служби, відповідач повинен був встановити фактичні обставини, що передували звільненню, та, за наявності підстав для звільннення в порядку дисциплінарного стягнення, дослідити інші дані про особу.

Отже, колегія суддів вважає, що рішення атестаційної комісії Головного управління Нацполіції у м. Києві щодо невідповідності позивача займаній посаді та звільнення його зі служби в поліції через службову невідповідність від 11.01.2016 року прийняте без урахування професійних якостей, освітнього та кваліфікаційного рівня, фізичної підготовки позивача з порушенням норм чинного законодавства, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Протиправним є і наказ Головного упроавління Національної поліції у м. Києві щодо звільнення позивача з займаної посади

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 77 Закону України №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через службову невідповідність.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 57 вказаного Закону для вирішення питання про звільнення зі служби в поліції через службову невідповідність проводиться атестування поліцейських.

Положеннями п. 28 розділу IV Інструкції № 1465 передбачено, що керівники органів поліції, яким надано право призначення поліцейського на посаду та звільнення з посади або зі служби в поліції, зобов'язані через 15 календарних днів з дня підписання атестаційного листа з висновками, визначеними підпунктом 3 або 4 пункту 15 цього розділу, забезпечити його виконання шляхом видання відповідного наказу.

Проаналізувавши вказані норми права, колегія суддів встановила, що наказ Головного управління Нацполіції у м. Києві від 29.02.2016 року №187 о/с фактично є похідним від рішення атестаційної комісії Головного управління Національної поліції у м. Києві від 11.01. 2016 року про те, що ОСОБА_4 не відповідає займаній посаді та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність, а тому також підлягає скасуванню як протиправний.

Таким чином, наказ №187 о/с підлягає скасуванню, а позивач поновленню на службі в Головне управління Національній поліції у м. Києві на посаді інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Положення про Оболонське управління поліції ГУ Нацполіції у м. Києві, затвердженого наказом ГУ Нацполіції у м, Києві від 18 березня 2016 року №214, Оболонське управління поліції не є юридичною особою. На службу до Національної поліції позивача було прийнято Головним упралінням національної поліції у м. Києві.

Відповідно до ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час ухвалення постанови допустив порушення норм матеріального та процесуального права, ухвалив постанову по позовних вимогах без урахування, що вони були уточнені позивачем відповідно до норм КАС України.

15 травня 2017 року на вимогу суду першої інстанції від 12.05.2017 року позивач ОСОБА_4 уточнив заявлені ним позовні вимоги та просив суд визнати протиправним, скасувати оформлене протоколом рішення атестаційної комісії, визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у м. Києві щодо його звільнення зі служби, поновити на слубу до ГУ Нацполіції у м. Києві, допустити негайне виконання судового рішення, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу (а.с.204, том.1).

Суд першої інстанції прийняв дані уточнення, проте постанову суду ухвалив стосовно заявлених первісних позовних вимог, які частково різняться від уточнених.

Крім того, оскаржувана постанова суду не містить дати, з якої позивача поновлено на роботі, не зазначено суми стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Не звернув суд першої інстанції уваги і на ту обставину, що позивача було прийнято на службу до Головного управління Національної поліції у м. Києві, а тому поновлення його на службу має бути саме до даного Управління.

Допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального і процесуального законодавства є суттєвими, впливають та законність та обґрунтованість судового рішення, а тому колегія суддів вважає за необхідне постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року скасувати в частині, яка стосується визнання результатів тестування та результатів атестування (висновок атестаційної комісії), що містяться в Атестаційному листі, такими, що прийняті з порушенням діючого законодавства та такими, що не відповідають дійсності; визнання ОСОБА_4 таким, що займаній посаді відповідає (висновок прямого керівника) та таким, що не підлягав звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М-175373), інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції на займаній посаді; стягнення з Головного управління Національної поліції України в м.Києві на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.02.2016 року до дня поновлення та ухвалити у справі нову постанову про задоволення позовних вимог з урахуванням уточнень від 15 травня 2017 року.

Постанову суду в частині визнання протиправним та скасування наказу від 29.02.2016 року та допуску негайного виконання постанови залишити без змін.

Щодо розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів зазначає наступне.

Як пояснив у судовому засіданні позивач, на виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 червня 2017 року, його було поновлено на службу до Головного управління Національної поліції та наразі він продовжує проходити службу.

Згідно довідки управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУ Нацполіції у м. Києві від 14.-09.2017 року №1507 позивач перед звільненням зі служби в поліції отримував середньомісячне грошове забезпечення у розмірі 4290грн, а тому середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 23 червня 2017 ркоу становить 67 639 грн.

Із розміром середнього заробітку визначеного відповідачем позивач та його представник під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції погодились та просили зазначену суму стягнути на користь позивача.

Крім того. колегія суддів враховує, що служба у ГУ Нацполіції у м. Києві здійснюється із розрахунку п'ятиденної робочої неділі, що позивач не оспорював.

Отже, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимущеного прогулу у розмірі 67639 грн. (без відрахування обов'язкових податків та зборів).

Щодо строків звернення позивача до суду з даним позовом, то колегія суддів вважає, що позивач їх не пропустив.

Рішення атестаційна комісія про невідповідність займаній посаді позивача прийняла 11.01.2016 року.

14.01.2016 року позивач подав скаргу на зазначене рішення до Апеляційної атестаційної комісії, протокольне рішення по якій було прийнято 26 січня 2016 року.

29 лютого 2016 року Головним управлінням Національної поліції у м. Києві прийнято наказ №187 о/с про звільнення зі служби.

08 червня 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідачем не було надано до суду доказів того, коли саме було вручено позивачу рішення атестаційної комісії, рішення апеляційної атестаційної комісії та наказ про його звільнення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що строки звернення позивача до суду з даним позовом не пропущені.

Також, колегія суддів звертає увагу, що рішення атестаційної комісії та наказ ГУ Нацполіції у м. Києві є взаємопов'язаними, оскільки саме прийняття атестаційною комісією рішення про невідповідність позивача займаній посаді та необхідність звільнення зі служби стало підставою для звільнення позивача на підставі оскаржуваного наказу.

Вирішуючи питання строків звернення позивача до суду з даним позовом, колегія суддів вважає за необхідне перевірити, чи узгоджуються доводи відповідача про залишення позовних вимог без розгляду з нормами міжнародного права та чи не буде у даному випадку порушено право особи на судовий захист.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з норм чинної Конституції України, а також з норм Міжнародного права, колегія суддів приходить до висновку, що залишення позовних вимог позивача без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи та прийняття відповідного рішення щодо законності звільнення і служби.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів вважає за необхідне постанову суду скасувати в частині та ухвалити нову постанову про задоволення позовних вимог.

Постанову суду в частині визнання протиправним та скасування наказу від 29.02.2016 року та допуску негайного виконання постанови залишити без змін.

Відповідно до ст. ст. 198, 202 КАС України, суд апеляційної інстанції має право за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Керуючись ст. ст. 160, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у м. Києві задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року року в частині: визнання результатів тестування та результатів атестування (висновок атестаційної комісії), що містяться в Атестаційному листі, такими, що прийняті з порушенням діючого законодавства та такими, що не відповідають дійсності; визнання ОСОБА_4 таким, що займаній посаді відповідає (висновок прямого керівника) та таким, що не підлягав звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність; поновлення лейтенанта поліції ОСОБА_4 (М-175373), інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції на займаній посаді; стягнення з Головного управління Національної поліції України в м.Києві на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.02.2016 року до дня поновлення скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову наступного змісту.

Визнати протиправним та скасувати оформлене Протоколом серії ОП № 15.00000103.10263 від 11.01.2016 року рішення Атестаційної комісії № 4 Головного управління Національної поліції в м. Києві стосовно визнання ОСОБА_4 таким, що займаній посаді не відповідає та підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність.

Поновити ОСОБА_4 на службу до Головного управління Національної поліції у м. Києві на посаду інспектора відділу поліції №1 Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з 29 лютого 2016 року.

Стягнути з Головного управління Національної поліції України у м. Києві на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2016 року по 23 червня 2017 року у розмірі 67639,00 грн. (шістдесят сім тисяч шістсот тридцять дев'ять гривень) (без відрахування податків та зборів) .

Постанову суду в частині визнання протиправним та скасування наказу від 29.02.2016 року та допуску негайного виконання постанови залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя: Бужак Н.П.

Судді: Твердохліб В.А.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 21 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Бужак Н.П.

Судді: Твердохліб В.А.

Троян Н.М.