Справа № 813/738/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року № 813/738/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Магиревич Ю.Д.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - Герича В.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про стягнення заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області, відповідач) з вимогами, враховуючи заяву про зміну та доповнення позовних вимог від 15.08.2017 року:

-стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 загальний заробіток за час вимушеного прогулу з 13.02.2016 року по 18.08.2017 року в сумі 65865, 43 грн.;

-анулювати виконавчий лист від 29.08.2016 року та видати новий з врахуванням суми стягнення станом на день прийняття судового рішення.

Ухвалою судді від 01 серпня 2017 року прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з часу винесення постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2016 року про поновлення його на посаді минуло більше року, однак відповідачем не виконано вимог суду щодо поновлення позивача на роботі та виплати суми середнього заробітку за час виконання рішення суду. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь період вимушеного прогулу.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві та заяві про зміну та доповнення позовних вимог від 15.08.2017 року, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив. Належним чином повідомлявся про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленням про вручення судової повістки.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольними частково, із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, перебував на службі в органах внутрішніх справ України з 1999 року.

07.11.2015 року ОСОБА_2, був прийнятий на службу в поліцію на посаду поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.01.2016 № 152 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Жовківського відділення поліції Кам'янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області" за грубе порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", що виразилось у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 51 КУпАП відповідно до ст. 15 КУпАП на поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького ВП ГУНП у Львівській області старшого сержанта поліції ОСОБА_2 накладено дисциплінарне стягнення - звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 09.02.2016 № 48 о/с "По особовому складу" звільнено ОСОБА_2 зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Не погоджуючись із вказаними наказами позивач оскаржив їх до суду.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/738/16 від 29.08.2016 року, адміністративний позов було задоволено повністю.

Вказаним рішенням було визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 29.01.2016 № 132 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників поліції Жовківського відділення поліції Кам'янко-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області" в частині накладення на ОСОБА_2 - поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції та визнано протиправним та скасувано наказ Головного управління Національної поліції у Львівській області від 09.02.2016 № 48 о/с "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції з 12.02.2016 старшого сержанта поліції поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_2. Поновлено ОСОБА_2 на посаді поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 13.02.2016 року. Стягнено Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 13.02.2016 по 29.08.2016 у сумі 23414,95 грн.

Постанова суду в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області і стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць в сумі 3645,00 грн підлягала до негайного виконання.

29.08.2016 року позивачу було видано два виконавчі листи в частині вимог, що підлягають негайному виконанню, а саме про поновлення на посаді та про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за один місяць.

В подальшому, вищевказана постанова була скасована постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 року.

Вищий адміністративний суд України, своєю ухвалою від 11.07.2017 року касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2016 року скасував повністю. Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2016 року в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу - скасував, а справу в цій частині направив на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині постанову Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2016 року залишив без змін.

Вищий адміністративний суд України скасовуючи рішення в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу та направляючи справу в цій частині на новий розгляд зазначив, що суд першої інстанції дійшовши вірного висновку щодо поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в порушення вимог статті 159 КАС України, зазначив лише період вимушеного прогулу (з 13.02.2016 року по 29.08.2016 року) та розмір такої виплати (23414,95 грн.), проте, в мотивувальній частині судового рішення не вказав розрахунку розміру виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та не вірно визначив останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана така виплата.

Отже, оскільки звільнення позивача відбулося 12 лютого 2016 року, середня заробітна плата повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме: за грудень 2015 року та січень 2016 року.

Вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження судом першої інстанції, що з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні), виключає можливість перевірити Вищим адміністративним судом України правильність висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), висновки і мотиви, з яких скасовано рішення, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при розгляді справи.

Враховуючи наведене, Львівським окружним адміністративним судом враховані висновки Вищого адміністративного суду України щодо вірного висновку суду першої інстанції про поновлення позивача на посаді та стягнення в його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно пункту 10.4 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 "Про судове рішення в адміністративній справі" задовольняючи позов про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суди повинні вказувати розмір виплати, період вимушеного прогулу та розрахунок розміру виплати необхідно зазначати в мотивувальній частині судового рішення. Розмір грошових коштів, що підлягають стягненню, зазначається цифрами та у дужках словами.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995 року № 100 (далі - Порядок).

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

Пунктом 8 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Наведене відповідає практиці Верховного Суду України, зокрема, викладеної в постановах від 21 січня 2012 року № 6-87цс11 та від 14 січня 2014 року № 21-395а13.

Підсумовуючи вищенаведене, враховуючи всі обставини справи та наявні у справі докази, суд дійшов висновку стягнути з відповідача - Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Вимушеним прогулом у даній справі слід вважати період з моменту незаконного звільнення позивача до моменту його поновлення на посаді, а саме період з 13.02.2016 року по 28.08.2016 року), що становить 198 робочих дні.

Згідно долученої до матеріалів справи довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області № 403/68 від 26.07.2017 року, середньомісячний заробіток ОСОБА_2, станом на дату звільнення становив 3645,00 грн., а середньоденний - 117,58 грн.

Тобто, при множенні суми середньоденного заробітку (117,58 грн.) на число робочих днів (198 дні) позивачу підлягає до виплати заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 23280 (двадцять три тисячі двісті вісімдесят) гривень 84 коп.

До негайного виконання у відповідності до ст. 256 КАС України, підлягає виплата суми в межах суми стягнення за один місяць, а саме 3645 (три тисячі шістсот сорок п'ять) гривень 00 коп.

Період з дати поновлення позивача на посаді за рішенням суду до моменту фактичного виконання цього рішення, вважається вимушеним прогулом за час затримки виконання рішення суду.

Порядок і умови вирішення питання про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання судового рішення про поновлення на роботі працівника визначено ст. 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП Ураїни).

Вищевказана стаття передбачає, що у разі затримки власником або уповноваженим органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки виконання рішення.

При несвоєчасному поновленні працівника на роботі з вини власника або уповноваженого ним органу середній заробіток виплачується йому за чітко визначений законом проміжок часу: з дня винесення відповідного рішення органом, що розглядав трудовий спір, до дня його фактичного виконання.

Отже, враховуючи тривале невиконання відповідачем рішення суду щодо поновлення позивача на посаді, суд вважає за доцільне на підставі ч. 2 ст. 11 КАС України вийти за межі позовних вимог з метою повного відновлення порушеного права позивача, яке було порушено діями відповідача, що полягали у тривалому невиконанні рішення суду та ігноруванні його частини, яка відповідно до ст. 256 КАС України підлягала негайному виконання та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду.

Суд зазначає, що згідно ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ст. 255 КАС України, постанова або ухвала яка набрала законної сили, є обов'язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Умисне невиконання службовою особою вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню, являється ознакою складу злочину передбаченого ст. 382 Кримінального кодексу України як невиконання судового рішення.

Відповідно до ст. 256 КАС України негайно виконуються постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Частиною 2 ст. 257 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Також, згідно ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

В пунктах 46, 48, 51, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов'язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю.

Постанова про поновлення на посаді ОСОБА_2 була винесена Львівським окружним адміністративним судом 29.08.2016 року. Вимога поновити ОСОБА_2 на посаді поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка-Бузького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області з 13.02.2016 року, у відповідності до ст. 256 КАС України підлягала до негайного виконання.

В подальшому, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.07.2017 року, постанова Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2016 року у даній справі в частині вимог про поновлення позивача на посаді була залишена без змін.

Отже, початком періоду за який позивачу слід виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду слід вважати 29.08.2016 року.

У відповідності до п. 34 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику вирішення трудових спорів", рішення вважається виконаним з дня винесення наказу роботодавцем.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було поновлено на посаді лише 01.09.2017 року, що підтверджується наявною у справі копією наказу про поновлення № 693 о/с від 01.09.2017 року. Вказаним наказом позивача було поновлено на посаді поліцейського Жовківського відділення поліції Кам'янка - Бузького відділу поліції Головного управління Національного поліції у Львівській області з 13.02.2016 року на підставі ухвали Вищого адміністративного суду України від 11.07.2017 року у справі № К/800/32721/16 та постанови Львівського окружного адміністративного суду від 29.08.2016 року у справі № 813/738/16.

Факт поновлення позивача на посаді підтверджує також наявна у справі постанова відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження від 14.09.2017 року ВП № 54521139 з виконання виконавчого листа №813/738/16 від 29.08.2016 року.

З огляду на вказане, рішення суду про поновлення позивача на посаді було виконано лише 01.09.2017 року, тобто кінцевою датою періоду, за який заявнику слід виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду слід вважати дату, яка передує даті винесення наказу про поновлення позивача на посаді, а саме 31.08.2017 року.

Отже, проміжком часу за який заявнику слід виплатити середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, суд вважає період з 29.08.2016 року по 31.08.2017 року, що становить 368 дні.

Як уже зазначалося, згідно довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області № 403/68 від 26.07.2017 року, середньомісячний заробіток ОСОБА_2, станом на дату звільнення становив 3645,00 грн., а середньоденний - 170,58 грн.

Тобто, при множенні суми середньоденного заробітку (117,58 грн.) на число робочих днів (368 дні) позивачу підлягає до виплати заробіток за час затримки виконання рішення суду про його поновлення на роботі в розмірі 43269 (сорок три тисячі двісті шістдесят дев'ять) гривень 44 коп.

Щодо вимоги позивача про анулювання виконавчого листа від 29.08.2016 року та видачу нового з врахуванням суми стягнення станом на день прийняття судового рішення, суд зазначає наступне.

Виконавчий лист від 29.08.2016 року було видано позивачу Львівським окружним адміністративним судом на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду у справі № 813/738/16 від 29.08.2016 року. Враховуючи те, що вказана постанова була скасована ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.07.2017 року в частині позовних вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції у Львівській області на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 23414,95 грн., виданий на виконання цієї вимоги виконавчий лист від 29.08.2017 року вважається недійсним.

Також суд зазначає, що станом на сьогодні строк пред'явлення цього виконавчого листа до виконання минув.

У зв'язку з цим, суд не вбачає жодних підстав для задоволення вимоги позивача шляхом анулювання виконавчого листа, який станом на сьогодні уже вважається недійсним.

Тому у задоволенні даної позовної вимоги суд відмовляє.

Крім того, суд зазначає, що позивачу буде видано новий виконавчий лист з врахуванням висновків суду, викладених у даній постанові.

Згідно з ст. 256 КАС України, негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати стягненню зі сторін не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18, 19, 69-71, 86, 94, 158-163, 167, 256 КАС України та на підставі ст. 236 КЗпП України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (, що знаходиться за адресою: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 23280 (двадцять три тисячі двісті вісімдесят) гривень 84 коп., з відрахуванням усіх обов'язкових платежів та зборів.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області (, що знаходиться за адресою: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду в сумі 43269 (сорок три тисячі двісті шістдесят дев'ять) гривень 44 коп., з відрахуванням усіх обов'язкових платежів та зборів.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби, відповідно до ст. 256 КАС України підлягає негайному виконанню в межах суми стягнення за один місяць - 3645 (три тисячі шістсот сорок п'ять) гривень 00 коп.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 26 вересня 2017 року.