Справа № 813/1934/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7797/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Рибачука А. І.,

суддів Багрія В.М., Старунського Д. М.,

за участю секретаря Андрушківа І. Я.,

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі № 813/1934/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливторг» до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Паливторг» (далі ТзОВ «Паливторг») звернулося до суду з адміністративним позовом до Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області (далі Личаківська ОДПІ), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2017 року № НОМЕР_1.

В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що договірні відносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Стар Компані» (далі ТОВ «Глобал Стар Компані») мали реальний товарний характер, що підтверджено необхідними первинними документами та не спростовано відповідачем в установленому чинним законодавством порядку, а відтак ним правомірно було віднесено суми податку на додану вартість з придбаного у ТОВ «Глобал Стар Компані» вугілля до складу податкового кредиту.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення відповідача від 18 травня 2017 року № НОМЕР_1.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що факти порушень позивачем вимог податкового законодавства, які послужили підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, мали місце та чітко зафіксовані в акті перевірки від 20 квітня 2017 року № 482/13-01-14-14/40220890, а тому висновок суду першої інстанції про протиправність такого податкового повідомлення-рішення та відповідно про наявність підстав для його скасування є помилковим.

Представники позивача в судовому засіданні заперечили проти вимог апеляційної скарги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення прийняте з дотриманням норм матеріального і процесуального права, просили відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, посилаючись на викладені в ній обставини, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі акта перевірки від 20 квітня 2017 року № 482/13-01-14-14/40220890, складеного за результатами позапланової виїзної документальної перевірки ТзОВ «Паливторг» з питань взаєморозрахунків з ТОВ «Глобал Стар Компані» за період з серпня по жовтень 2016 року, Личаківською ОДПІ прийнято податкове повідомлення-рішення від 18 травня 2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання за податком на додану вартість на суму 1045830.00 грн, з яких на 836664.00 грн за основним платежем та на 209166.00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Підставою для визначення позивачеві податкових зобов'язань з податку на додану вартість на суму 1045830.00 грн слугував висновок відповідача про порушення позивачем вимог підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у звязку з безпідставним віднесенням сум податку на додану вартість з придбаного у ТОВ «Глобал Стар Компані» вугілля до складу податкового кредиту.

Вказаний висновок обґрунтований посиланням на безтоварність господарських операцій позивача з його контрагентом ТОВ «Глобал Стар Компані». На обґрунтування такого твердження відповідач посилається на недотримання вимог податкового законодавства контрагентами ТОВ «Глобал Стар Компані», наявність певних недоліків в первинних документах, які подані на підтвердження реальності здійснення господарських операцій.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що викладені відповідачем в акті перевірки висновки про порушення ТзОВ «Паливторг» вимог податкового законодавства є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а досліджені під час розгляду справи докази доводять реальність господарських операцій позивача з ТОВ «Глобал Стар Компані», що в свою чергу свідчить про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з підпунктом 14.1.27. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з пунктом 44.1. статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 44.3. статті 44 Податкового кодексу України платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

При цьому наявність або відсутність окремих документів, або окремі недоліки допущені при їх складанні не є підставою для висновків про нереальність господарської операції, якщо з інших документів видно, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце.

Отже предметом доказування у відповідній категорії спорів є реальність господарських операцій, що є підставою для виникнення права на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування; добросовісність дій платника податку, яка полягає у відповідності вчинених ним дій господарській меті, а також реальність усіх даних, наведених у документах.

Доводи ж податкового органу про непідтвердження реальності здійснення господарських операцій мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту.

При дослідженні факту здійснення господарської операції оцінюватися повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку.

За змістом статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» податкова звітність ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як видно з матеріалів справи 19 серпня 2016 року між ТзОВ «Паливторг» та ТОВ «Глобал Стар Компані» було укладено договір поставки № 19/08/16, згідно з яким останнє зобов'язувалось передати за встановлену плату покупцю вугілля, в кількості, в асортименті, в строки та за якісними характеристиками погодженими в специфікаціях до договору, на умовах, передбачених цим договором.

В підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ТОВ «Глобал Стар Компані» позивачем надано суду копії податкових накладних та додані до них розрахунки коригування кількісних і вартісних показників, видаткових накладних, платіжних доручень, актів приймання - передачі вугільної продукції та додані до них коригуючі акти, посвідчень про якість рядового вугілля (продуктів збагачення), залізничних накладних та доданих до них листів.

Також в матеріалах справи міститься копія договору про надання транспортно експедиційних послуг від 12 серпня 2016 року № 1208/2П між ТзОВ «Паливторг» та ТзОВ «Енерго Прайм», відповідно до якого останнє зобов'язувалось за плату організувати виконання послуг повязаних з перевезенням вугілля залізничним транспортом, що також свідчить про реальність господарських операцій за даним договором.

Про використання придбаного позивачем у ТОВ «Глобал Стар Компані» вугілля у його господарській діяльності свідчать також наявні в матеріалах справи копії договорів поставки вугільної продукції від 01 серпня 2016 року № 0108-16 та від 18 серпня 2016 року № 1623-8К, відповідно до яких позивач зобовязувався поставити придбане ним вугілля ТзОВ Торговий Дім «Світ СР» та ПП «Оліяр», видаткових накладних, актів прийому передачі вугілля вказаним контрагентам.

Щодо посилання відповідача на недоведеність позивачем факту придбання у ТОВ «Глобал Стар Компані» вугілля з огляду на те, що у залізничних накладних, посвідченнях про якість вугілля, актах приймання передачі відсутня інформація про прізвище, імя, по батькові, посаду особи, яка передавала та отримувала товар (наявні лише підписи директорів), не зазначено номерів та дат довіреностей на отримання вугілля, відсутня інформація та реквізити підприємства, що здійснювало видобуток вугілля, то таке не заслуговує на увагу, оскільки певні недоліки, допущені при заповненні вказаних документів не можуть бути підставою для визнання здійснених господарських операцій безтоварними.

Щодо посилання відповідача на недотримання позивачем вимог податкового законодавства іншими субєктами господарювання, зокрема, контрагентами ТОВ «Глобал Стар Компані», то таке також не заслуговує на увагу, оскільки чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим субєктом господарювання, зокрема, тим, який не був постачальником товарів (послуг), на вартість яких нарахований податок на додану вартість, що включений платником податку до податкового кредиту.

Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про недоведеність відповідачем факту безпідставного віднесення позивачем сум податку на додану вартість з придбаного у ТОВ «Глобал Стар Компані» вугілля до складу податкового кредиту, а відповідно про відсутність підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Личаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі № 813/1934/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст судового рішення виготовлено 18 вересня 2017 року.