Справа № 643/11741/17
Суддя: Горбунова Я. М.
Дата ухвалення: 2017-09-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/643/412/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова під головуванням судді Горбунової Я.М., розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова про визнання дій та бездіяльності незаконними, зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.09.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо невиплати йому пенсії за вислугу років згідно ст..50-1 ЗУ «Про прокуратуру», визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови йому у виплаті призначеної пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 ЗУ «Про прокуратуру», зобов'язати Управління Пенсійного Фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 02.09.2016 року.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.09.2016 року, позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії відповідно до ЗУ «Про прокуратуру», проте рішенням від 08.09.2016 року йому було відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 року, його позов було задоволено. Проте, ігноруючи рішення суду, відповідачем 05.09.2017 року знову прийнято незаконне рішення №22942/30-02-02, яким відмовлено у призначенні пенсії позивачеві. Позивач вважає рішення відповідача таким, що порушує його соціальні права, та незаконно позбавляє його досягнутих соціальних гарантій щодо пенсійного забезпечення. Тому, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Розгляд справи проведено у порядку скороченого провадження відповідно до ст. 183-2 КАС України без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Відповідач надав до суду заперечення проти позову та просив відмовити в задоволенні позову.

Суд вивчивши матеріали справи в порядку скороченого провадження, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення.

Враховуючи наявність права на пенсійне забезпечення за вислугу років, 02.09.2017 ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова з належним чином сформованим пакетом документів та заявою про призначення пенсії на підставі вимог ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру». Рішенням Управління пенсійного фонду України йому було відмовлено. Позивач не погодившись з вказаним рішенням звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом. Постановою Московського районного суду м. Харкова від 22.09.2016 року, вказаний адміністративний позов задоволено, а саме визнано дії відповідача неправомірними, зобов'язано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з 02.09.2016 року, виходячи з розрахунку 90 % від суми заробітної плати, без обмеження її граничного розміру. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2016 року, апеляційну скаргу було повернуто відповідачу.

Протоколом Управління пенсійного фонду України про розгляд спірних питань, які виникають під час призначення(перерахунку) пенсії від 05.09.2017 року №197708/135 позивач отримав відмову у поновленні виплати призначеної раніше пенсії, оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII внесено зміни до ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове пенсійне страхування", а саме: тимчасово, у період роботи особи (крім інвалідів І та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", Про державну службу", Про прокуратуру", Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Крім того, Законом України від 24.12.2015 року № 911 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", дію статті 47 тимчасово подовжено до 31.12.2016 року та Законом України від 06.12.2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", дію статті 47 тимчасово подовжено до 31.12.2017 року. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється (а.с. 20-22).

У зв'язку з зазначеними змінами відповідач припинив виплату призначеної позивачу пенсії.

Відмову відповідача щодо виплати пенсії позивачу суд вважає неправомірною, оскільки Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею, є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач станом на 02.09.2016 року має вислугу років 20 років 6 місяців, 6 днів, що пенсійним органом не оскаржується.

На момент призначення позивача на роботу в органах прокуратури України діяв Закон України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

Відповідно до п. 6 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно Законами України.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 58 Конституції України закріплено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з вимогами статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства. Зазначені висновки також узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах від 10 грудня 2013 року (справа №21-348а1) та від 17 грудня 2013 року (справа №21-445а13).

У рішенні Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року справа №1-9/2015 зазначено, що Україну проголошено соціальною, правовою державою, в якій визнається і діє принцип верховенства права; Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 1, частина перша, друга статті 8, частина друга статті 19 Конституції України). Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної часткової або тимчасової втрати працездатності, у старості та в інших випадках, передбачених законом (частина перша статті 46 Конституції України). В Україні на конституційному рівні гарантовано право громадян на соціальний захист, для забезпечення якого необхідне здійснення комплексу державно-правових заходів, одним із яких є законодавче визначення основ соціального захисту форм і видів пенсійного забезпечення (пункт 6 частини першої статті 92 Конституції України). За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту (пункт 1,3 статті 116).

Частинами першою - третьою статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні адміністративної справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини; звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Пункт 1 частини першої ст.9 КАС України (принцип законності) визначає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу (частина четверта ст.9 КАС України).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач має достатній стаж для призначення пенсії за вислугу років та додаткові гарантії соціального захисту з боку держави як працівник прокуратури, отже зміст та обсяг досягнутих ним соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Керуючись ст.ст.11, 72, 86, 158-163, 183-2 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру» з 02.09.2016.

Визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова щодо відмови ОСОБА_1 в виплаті призначеної пенсії за вислугу років згідно ст. 50-1 ЗУ «Про прокуратуру».

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова здійснити виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з 02.09.2016 року.

На постанову можу бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом 10 днів з дня її проголошення, а у разі прийняття постанови у письмовому провадження апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Суддя : Горбунова Я.М.