Справа № 463/1281/17
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7017/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Сапіги В.П., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 4 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

13.03.2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці Державної фіскальної служби, в якому просить скасувати постанову відповідача у справі про порушення митних правил № 0025/205050700/17 від 08.02.2017 року; поновити строк звернення до суду.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 4 травня 2017 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду. В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постанова суду першої інстанції мотивована тим, що в діях ОСОБА_1 наявний склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України. Будь-яких підтверджуючих документів щодо аварії або дії обставин непереборної сили, у відповідності до вимогст.460 МК України, ОСОБА_1 на момент складання протоколу про порушення митних правил не надав.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, вважаючи її необґрунтованою, винесеною із порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Личаківського районного суду м. Львова від 4 травня 2017 року та прийняти нову постанову, якою повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем 12.12.2016 року подано до Львівської митниці ДФС повідомлення про те, що транспортний засіб марки «KIA CARNBAVAL», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 не може бути вчасно вивезений за межі України у зв'язку з тим, що в ніч на 09-10 грудня вище зазначений автомобіль зазнав технічної несправності, з діагностики майстрів вийшла з ладу пів ось правої сторони. Повідомив про те, що автомобіль перебуває на території автосервісу ТзОВ «Горслав-Авто» по вул. Пасічній, 125г, що підтверджується повідомленням з відміткою про отримання Львівською митницею та відповіддю Львівської митниці ДФС № 0- 1802/40 від 21.12.2016р., згідно якої мені повідомлено про те, що мені після завершення ремонту вжити вичерпних заходів щодо доставки ввезеного автомобіля у пункт пропуску через державний кордон України, де надати усі наявні оригінали документів.

Апелянт стверджує, що в заяві, поданій ним до митниці, ним повідомлено причину неможливості вивезення автомобіля за межі кордону України, що свідчить про доведеність причиново-наслідкового зв'язку між пошкодженням автомобіля та його ремонтом. Крім того, після ремонту транспортний засіб марки «KIA CARNBAVAL», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 був вивезений за межі України 06.01.2017 року.

Таким чином, апелянт важаю, що підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності не було.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю не поступило а тому, суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197 КАС України, вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 06.01.2017 року державним інспектором митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС Латковською В.В. складено протокол №0025/205050700/2017 про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених ч.3 ст.470 МК України. Копію протоколу по справі по порушення митних правил було вручено ОСОБА_1 06.01.2017 року та одночасно його повідомлено про розгляд справи 08.02.2017 року.

Постановою в справі про порушення митних правил №0025/205050700/17 від 08.02.2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В.М. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Із постанови про порушення митних правил вбачається, що 06.01.2017 року о 03 годині 35 хвилин на територію митного поста «Устилуг» Волинської митниці ДФС з Республіки Польща заїхав легковий автомобіль марки «KIA CARNBAVAL», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 (країна реєстрації Польща) під керуванням громадянина України ОСОБА_1, який надав технічний паспорт НОМЕР_3, закордонний паспорт громадянина України НОМЕР_4, виданий 19.02.2015 року, органом 4612.

Під час перевірки інформації, що міститься в АСМО «Інспектор» та в ПІК «Облік транспортних засобів в пунктах пропуску для автомобільного сполучення» ЄАІС ДФС, а також опитуванні громадянина ОСОБА_1, було встановлено, що 06.12.2016 року громадянин України ОСОБА_1 по смузі руху «зелений коридор» ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Мостиська» Львівської митниці ДФС, автомобіль марки «KIA CARNBAVAL», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2 (країна реєстрації Польща) в режимі «транзит» та станом на 06.01.2017 його не вивезено та в інший митний режим не заявлено.

Термін вивезення (транзиту) вищевказаного транспортного засобу з митної території України закінчився 16.12.2016 року.

У поясненні громадянин ОСОБА_1 повідомив, що не вивіз зазначений транспортний засіб за межі митної території України у визначені ст. 95 МК України строки у зв'язку з його поломкою. На підтвердження своїх показів громадянин України ОСОБА_1 пред'явив: Довідку-заключення №1, рахунок на оплату №1214 від 26.12.2016р., акт здачі-прийняття робіт №1220 від 26.12.2016р., наряд замовлення №1214, рахунок на оплату №1234 від 29.12.2016р., акт здачі-прийняття робіт №1241 від 29.12.2016р., наряд замовлення №1234, квитанції з ПриватБанку, рахунок на оплату №4 від 05.01.2017р., наряд замовлення №4, акт здачі-прийняття робіт №4 від 05.01.2017р., копію свідоцтва про реєстрацію платника податку НОМЕР_5, копію свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, виписку з єдиного реєстру ЮО та ФОП.

З позиції митниці підтверджуючих документів, відповідно до яких поломка автомобіля сталася в результаті ДТП, або інших обставин непереборної сили громадянин України ОСОБА_1 не надав. Офіційно з заявою на митницю звертався. Із наданих гр. ОСОБА_1 документів не вбачається, що звернення на СТО ТзОВ «Горислав Авто» відбулося внаслідок аварії або обставин непереборної сили.

Частиною 1 ст. 318 МК України передбачено, що митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

За приписами ч. 3 ст. 318 МК України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

В силу п. 1.7. Порядку виконання митних формальностей при здійсненні транзитних переміщень, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 09.10.2012 року № 1066, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 року № 2120/22432, для здійснення контролю за переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення і виявлення фактів їх недоставлення до митниці призначення використовується Єдина автоматизована інформаційна система митних органів України (далі - ЄАІС).

Частиною 1 ст. 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Відповідно до гл. 55 розділу ХІІ МК України поміщення громадянином-резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених МК України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Згідно ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщенні в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обов'язковим елементом складу правопорушення є перевищення строку вивезення більш як на 10 діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення.

А тривати дане правопорушення може як декілька днів так і декілька років, тобто до завершення процедури митного оформлення, в даному випадку виконання обов'язку по доставці транспортного засобу до митного органу.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст. 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Тобто ст. 467 МК України не визначає виключного переліку триваючих порушень, а тільки вказує на деякі з них.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що триваючі правопорушення слід розглядати як формально закінчені з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Статтею 487 МК передбачено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, за фактом перевищення встановленого ст. 95 МК України транзитного строку перевезення автомобіля марки «KIA CARNBAVAL», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2, що перебуває під митним контролем, більш ніж на десять діб, відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №0025/205050700/2017.

При цьому вчинене позивачем правопорушення є триваючим та виявлене 06.01.2017 року, що зафіксовано протоколом про порушення митних правил від 06.01.2017 року №0025/205050700/2017і саме з цієї дати відраховується строк накладення адміністративного стягнення.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно із нормами ч. 2 ст. 95 МК України до строків зазначених у ч.1 даної статті, не включається час дії обставин, зазначених у ст.192 МК України.

Разом з тим, ч. 1 ст. 192 МК України передбачено, що у разі, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, перевізник зобов'язаний терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місце знаходження товарів і транспортного засобу.

Зазначена норма чітко визначає умови звільнення особи від відповідальності за вказане порушення митних правил. Такими умовами відповідно є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

У відповідності до Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005р. №1118, до обставин непереборної сили відносяться смерть власника транспортного засобу, стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, закриття шляхів тощо), військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується транспортний засіб, страйк, злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника транспортного засобу, дорожня пригода за участю транспортного засобу, яка спричинила повне або часткове його пошкодження, неможливість подальшого руху транспортного засобу, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу, інші схожі за характером обставини чи події.

Розділом VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 31.05.2012 р. № 657, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.10.2012 р. № 1669/21981 (далі - Порядок), визначено порядок документального підтвердження факту аварії чи дії обставин непереборної сили.

Пунктом 2 розділу VIII Порядку визначено, що обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема, стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових дії особи, закриття шляхів, проток каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Отже, обов'язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність такої.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що надані позивачем документи вказують лише на те, що автомобіль перебував на ремонті, проте жодних доказів того, що такого ремонту транспортний засіб потребував в результаті аварії або дії обставин непереборної сили, наявні документи не містять.

Крім того, означений ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти його за межі митної території України за допомогою буксирування на лафеті, або на автопричепі чи у інший спосіб.

Крім того, відповідно до п.5 розділу VIII Порядку якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставним покликання апелянта на повідомлення ним відповідних органів доходів і зборів, що є належним та допустимим доказом по справі, оскільки його зміст не містить відомостей про те, що ремонт автомобіля є наслідком факту аварії або дії обставин непереборної сили.

Крім того, ОСОБА_1 не було надано жодних документів від дорожньо-експлуатаційних служб чи поліції, які б підтверджували факт обставин непереборної сили або аварії до вищевказаного повідомлення, відтак таке повідомлення не може свідчити про виконання обов'язку передбаченого ст.192 МК України.

Таким чином, автомобіль марки «KIA CARNBAVAL», кузов НОМЕР_1, р.н. НОМЕР_2, який не був вчасно вивезений за межі митної території України відповідно до вимог ст. 95 МК України, у зв'язку з ремонтом, не може бути віднесений до аварії чи обставин непереборної сили, в розумінні ст.192 МК України.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що жодною нормою законодавства не встановлено обов'язкової вимоги вивезення транспортних засобів іноземної реєстрації за межі митної території України у справному стані та власним ходом. Чинним законодавством лише передбачено обов'язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення встановленого строку, проте жоден із будь-яких можливих способів виконання цього обов'язку законодавцем не обумовлений.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заступник начальника Волинської митниці ДФС Герман В.М. при винесенні постанови у справі про порушення митних правил № 0025/205050700/17 від 08.02.2017 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України та притягненні його до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законами України, в зв'язку з чим позовні вимоги

ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил ОСОБА_5 до Волинської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови про порушення митних правил є безпідставними, та правомірно не задоволені судом першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 195, п.п. 1, 2, ч.1 ст. 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Личаківського районного суду м. Львова від 4 травня 2017 року у справі №463/1281/17 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил - без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді В. П. Сапіга
Р. П. Сеник