Справа № 815/453/16
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 р. Справа № 815/453/16

Категорія: 9.4 Головуючий в 1 інстанції: Токмілова Л. М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Лукянчук О.В.

суддів Косцової І. П.

ОСОБА_1,

при секретарі Діденко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльність та зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

03 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 на підставі Договору №30023590 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року вклад Пклієнт3м6%, укладеного 16 січня 2015 року між ОСОБА_2 та АТ ІМЕКСБАНК; зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 на підставі Договору №20023590 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року вклад Пклієнт3м6% від 16 січня 2015 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем всупереч вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» неправомірно та безпідставно не включено його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не затвердження реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 на підставі Договору №30023590 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року вклад Пклієнт3м6%, укладеного 16 січня 2015 року між ОСОБА_2 та АТ ІМЕКСБАНК. Зобов'язано Фонд гарантування вкладів фізичних осіб затвердити зміни до реєстру вкладників АТ ІМЕКСБАНК, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, до якого включено ОСОБА_2 на підставі Договору №20023590 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року вклад Пклієнт3м6% від 16 січня 2015 року.

Не погоджуючись із постановленим у справі судовим рішенням Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та неповне з'ясування обставин справи, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч.4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 січня 2015 року між ОСОБА_2 та АТ ІМЕКСБАНК укладено договір №30023565 банківського рахунку, відповідно до умов якого Банк відкрив Клієнту - ОСОБА_2 поточний рахунок 3980/3101 USD відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 р. №492, та зобов'язався приймати та зараховувати на відкритий рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком .

Водночас, 16 січня 2015 року між ОСОБА_2 та АТ ІМЕКСБАНК укладено договір №30023590 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р. вклад Пклієн3м6% (вид вкладу Постійний клієнт 3 міс.) на суму 12000,00 дол. США з процентною ставкою 6 відсотків річних з датою повернення вкладу 21.04.2015 р.

Однак, 26 січня 2015 року Правлінням НБУ прийнята постанова №50 Про віднесення АТ ІМЕКСБАНК до категорії неплатоспроможних, на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №16 від 26.01.2015 р. Про запровадження тимчасової адміністрації у AT ІМЕКСБАНК та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в AT ІМЕКСБАНК - ОСОБА_3.

17 липня 2015 року позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію АТ ІМЕКСБАНК із заявою, відповідно до якої просив негайно включити ОСОБА_2 до списку вкладників АТ ІМЕКСБАНК, яким здійснюється повернення грошових коштів за депозитними вкладами та невідкладно виплатити йому грошові кошти з вкладного рахунку 3980/3101 в розмірі 12000,00 дол. США.

Листом від 22 вересня 2015 р. №6009 Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК ОСОБА_3 звернувся до Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_4, в якому зазначив, що від слідчого управлінням ГУМВС України в Одеській області отримано відповідь №4/8934 від 03.08.2015 р., в якій повідомляється про те, що в ході досудового слідства встановлено, що 15.01.2015 р. НБУ винесена постанова №16/БТ Про віднесення АТ ІМЕКСБАНК до категорії проблемних. Вказана постанова забороняла здійснювати проведення будь-яких операцій за чинними договорами, що призводять до збільшення гарантованої суми відшкодування з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. На підставі постанови НБУ посадовими особами АТ ІМЕКСБАНК видано наказ №20-в від 16.01.2015 р. про дотримання встановлених обмежень, з яким повинні були ознайомитися працівники банку. Клієнти-вкладники Банку не могли знати про вищевказані документи, тому що вони не є публічними, не доводилися до клієнтів банку та після прийняття таких документів АТ ІМЕКСБАНК ще значний час працював у звичайному режимі для клієнтів банку, доки не було запроваджено тимчасову адміністрацію. Вищезазначене вказує на те, що ствердження про скоєння посадовими особами АТ ІМЕКСБАНК злочину спільно з клієнтами-вкладниками є помилковим.

Також, в листі повідомляється, що клієнти-вкладники банку не є суб'єктами кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364-1 КК України, тому відносно клієнтів-вкладників банку досудове слідство не проводилося. Викладене спростовує раніше зроблені припущення про надання вищевказаним клієнтам Банку (вкладникам) переваг на вчинення правочинів (банківських операцій з розміщенням та/або перерахування коштів на рахунках в установі АТ ІМЕКСБАНК), віднесених Уповноваженою особою до категорії сумнівних, а також судження про їх можливу нікчемність.

Враховуючи вищевикладене, а також згідно п. 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 р. №14, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК ОСОБА_3 просив розглянути питання щодо внесення відповідних змін до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду .

При цьому, у переліку вкладників згідно з Додатком №10 заявлений позивач ОСОБА_2 з сумою вкладу 189720,06 грн.

21.10.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до Директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про термінову виплату позивачу гарантованої суми відшкодування за вкладом, що знаходиться в банку АТ ІМЕКСБАНК за рахунком 3980/3101 у розмірі 189720,00 грн.

Проте, станом на час розгляду справи судом першої інстанції, незважаючи на лист від 22.09.2015 р. №6009 Уповноваженої особи на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК та наданого Додатку №10 із переліком, відповідачем не включено ОСОБА_2 до реєстру вкладників, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

До того ж, як вбачається з матеріалів справи ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 18.02.2016 р. відповідача зобов'язано надати належним чином засвідчені документи щодо включення ОСОБА_2 до загального реєстру вкладників на підставі додаткового переліку уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК ОСОБА_3 від 22 вересня 2015 року Листом №6009. Однак жодних доказів відповідач не надав, а з огляду на матеріали справи, Фондом за листом №6009 зміни до переліку владників AT ІМЕКСБАНК, які мають право на гарантоване відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду, зокрема щодо ОСОБА_2, не внесені.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що включення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ІМЕКСБАНК позивача до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, є безумовною підставою для включення його до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду а тому позов підлягає задовленню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, згідно із ч.1 ст.4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», основним завданням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

А згідно із ч.2 названої статті Закону, на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює, зокрема, такі функції:

- веде реєстр учасників Фонду;

- здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

- здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобовязань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Частинами 1 та 2 ст.26 вказаного вище Закону визначено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Також, статтею 27 даного Закону встановлено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий курєр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через 7 днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом 3-х днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до ч.4 ст.26 цього Закону.

У відповідності до п.4 ч.2 ст.37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у ч.2 ст.38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно із вимогами ч.2 ст.38 даного Закону, протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобовязана забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених) банком протягом 1-го року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених ч.3 цієї статті.

А пунктом 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 9 серпня 2012 року №14 встановлено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно, зокрема, зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування.

Пунктом 1 розділу IV Положення визначені повноваження Фонду щодо отриманого від уповноваженої особи Переліку, а саме Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині: - невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку, становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку; - невключення до Переліку інформації про вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом (відповідно до інформації, наданої уповноваженою особою Фонду); -відсутності в Переліку більше одного запису по одному вкладнику; - наявності всіх необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника;- коректності реквізитів вкладника.

Перевірка договорів вкладників є повноваженням Уповноваженої особи Фонду.

Протоколом виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №036/15 від 10.02.2015р. затверджені «Методичні рекомендації стосовно процедури тимчасового обмеження уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію у неплатоспроможному банку банківських операцій щодо виплати коштів вкладникам».

Відповідно до пунктів 1,2,11 розділу ІІ Методичних рекомендацій з дати запровадження Фондом тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду своїм розпорядчим документом (наказом) створює Комісію з перевірки вкладів фізичних осіб та своїм розпорядчим документом (наказом) наділяє Комісію повноваженнями здійснити перевірку документів, пов'язаних з укладанням банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації договорів банківського вкладу (депозиту) та договорів банківського рахунку (поточних рахунків, в тому числі карткових) з вкладниками, а також обставин зарахування грошових коштів на рахунки таких осіб. За підсумками перевірки документів, які обумовили прийняття рішення про тимчасове обмеження виплати коштів вкладникам, уповноважена особа Фонду приймає рішення щодо звернення до правоохоронних органів за територіальною та предметною підслідністю із заявою про вчинення кримінального правопорушення, з метою ініціювання проведення досудового розслідування за фактами замаху на заволодіння коштами Фонду клієнтами банку, службовими особами банку та іншими особами.

Пунктами 1,2,3 розділу ІІІ Методичних рекомендацій визначено, що рішення про зняття обмежень здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками вкладників приймається уповноваженою особою Фонду у разі, якщо факти, зазначені у пункті 3 Розділу II даних Методичних рекомендацій, не підтвердились, зокрема за наслідками: розгляду обґрунтованих звернень вкладників банку; розгляду додаткових документів (відомостей), які обґрунтовано підтверджують звичайний (законний) характер операцій з поповнення, внесення (перерахування) коштів на рахунки фізичних осіб, відсутність намірів штучного збільшення гарантованої суми відшкодування, встановленої Законом; - рішення суду, що набрало законної сили; - процесуального рішення (постанови) правоохоронного органу щодо закриття кримінального провадження, порушеного за зверненням уповноваженої особи Фонду.

Прийняте Уповноваженою особою Фонду рішення про зняття обмеження виплат коштів вкладникам за відповідними рахунками вкладників, не пізніше наступного робочого дня після його прийняття, направляється до Фонду супровідним листом разом із копіями обґрунтовуючих документів та електронною версією переліку рахунків вкладників, за яким уповноваженою особою Фонду прийнято рішення про зняття обмеження здійснення банком на час тимчасової адміністрації банківських операцій щодо виплат коштів вкладникам за формою та структурою файлу "D", визначеними Правилами, на CD-диску. Отримана інформація перевіряється відділом організації виплат на коректність та відображається в Узагальненій базі даних про вкладників Фонду. Виплати коштів за відповідними рахунками таких вкладників здійснюються згідно з нормами Закону та нормативно-правовими актами Фонду.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач не був включений у Перелік вкладників з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню з причин перевірки вказаного правочину поряд з іншими щодо його нікчемності.

Але, в подальшому, 29.02.2016 року Уповноваженою особою ОСОБА_5 був направлений лист від 22.09.2015р. №6009 на адресу директора-розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо змін до Переліку вкладників, в якому також наявний позивач.

Як вбачається з апеляційної скарги ФГВФО, фонд не заперечував отримання листів щодо змін Переліку владників, які мають право на гарантоване відшкодування за вкладом за рахунок Фонду, у якому наявний позивач.

До того ж зазначив, що Фонд категорично не погодився з позицією Уповноваженої особи, а тому у Фонду відсутні правові підстави для включення позивача у Загальний реєстр вкладників, оскільки на момент складання Загального реєстру вкладників позивача не було внесено до переліку.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає правильним висновок суд першої інстанції, що оскільки Уповноваженою особою було включено позивача до переліку які мають право на гарантоване відшкодування за вкладом за рахунок Фонду та сповіщено про це ФГВФО, то ФГВФО неправомірно не затвердив зміни до Загального реєстру вкладників, які мають право на отримання гарантованого відшкодування за вкладом за рахунок Фонду , до якого включено позивача, так як Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не містить такої підстави відмову включення вкладника у Загальний реєстр вкладників, якій включений Уповноваженою особою у Перелік, як «категорична незгода» з наданим Уповноваженою особою Переліком.

До того ж, як зазначалося вище та встановлено ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є «нікчемними» з таких підстав:

- банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобовязання без встановлення обовязку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

- банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобовязання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобовязань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

- банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20% і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобовязаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

- банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

- банк прийняв на себе зобовязання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»;

- банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочини (у т.ч. договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

- банк уклав правочин (у т.ч. договір) з повязаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Окрім того, поняття «нікчемності» правочинів безпосередньо наведено і у ст.228 ЦК України.

Так, відповідно до ч.1 ст.228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, АР Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Таким чином, з аналізу вказаних норм слідує, що Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним, а кореспондується з обовязком встановити обставини, з якими Закон повязує нікчемність правочину.

При цьому, висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися на встановлених обставинах, які за визначенням у законі тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема, визнання нікчемною угоди. У разі не встановлення передбачених Законом підстав визнання правочину нікчемним, висновок про нікчемність укладених правочинів не може бути визнаний обґрунтованим.

До того ж, слід зазначити, що відповідно до змісту положень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при кваліфікації правочину за ст.228 ЦКУ має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Разом з цим, Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що внесення позивачем коштів готівкою на свій рахунок здійснювалось з метою отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, а від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, тобто за рахунок державних коштів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач, в даному випадку, не міг знати про те, що на підставі постанови НБУ № 16/БТ «Про віднесення АТ «ІМЕКСБАНК» до категорії проблемних», посадовими особами АТ «ІМЕКСБАНК» видано наказ №20-в від 16.01.2015р. про дотримання встановлених обмежень, тому що вищевказані документи не є публічними, не доводилися до клієнтів Банку, та після винесення таких документів АТ «ІМЕКСБАНК» ще значний час працював у звичайному режимі для клієнтів Банку, доки не було запроваджено тимчасову адміністрацію.

Отже, з врахуванням вказаного, приймаючи до уваги зазначені вище норми діючого законодавства та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку, що позивач має право на включення до переліку вкладників АТ «ІМЕКСБАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок ФГВФО.

При цьому, одночасно слід звернути увагу й на те, що аналогічна позиція з цих спірних питань була висловлена і Верховним судом України, зокрема, в своїй постанові від 20.01.2016р.

Таким чином, враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення даного позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж у апеляційній скарзі доводи правильності висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.198 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів, діючи в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відповідно до ст.200 КАС України, залишає цю апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів ,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуюча суддя: О.В. Лукянчук

Суддя: І. П. Косцова

Суддя: К.В. Кравченко