Справа № 804/4852/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 вересня 2017 р. Справа № 804/4852/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Макарчик" до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-
28.07.2017 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Макарчик" (далі - СВК "Макарчик, позивач) до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:
- скасувати рішення Камянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1237/10/04-03-12-04-39 від 21.03.2017 р.;
Позовні вимоги обґрунтовано наступним.
21.03.2017 р. Камянською обєднаною державною податковою інспекцією ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення №1237/10/04-03-12-04-39 про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Макарчик».
З урахуванням зазначеного вище, позивач зазначає, що у підприємства станом на 01.01.2017 р. відсутній податковий борг.
Відтак, рішення контролюючого органу від 21.03.2017 р. №1237/10/04-03-12-04-39 про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Макарчик», яке було винесено на підставі наявності у СВК «Макарчик» податкового боргу в сумі 36 280,90 грн. є таким, що підлягає скасуванню.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на письмові заперечення від 16.08.2017 р., в яких зазначив наступне.
Станом на 01.01.2017 р. по СВК «Макарчик» обліковано податковий борг з податку на додану вартість (код 14010100 «Податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)») у сумі 36 280,90 грн., у тому числі 31 866, 39 грн. за узгодженими податковими зобовязаннями, 4 414,51 грн. пеня.
Дослідивши в судовому засіданні докази, наявні в матеріалах справи, зясувавши всі фактичні обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що СВК «Макарчик» (код 39267967), у 2016 році перебувало на спеціальному режимі оподаткування з ПДВ, у звязку з чим декларувало ПДВ, що підлягало сплаті у бюджет України.
Відповідно до п. 291.2. ст. 291 ПК України, спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Згідно ст. 200-1.2 ПК України платникам - сільськогосподарським підприємствам, що обрали спеціальний режим оподаткування відповідно до статті 209 цього Кодексу, додатково відкриваються:
а) рахунки в системі електронного адміністрування податку, призначені для перерахування коштів до Державного бюджету України та на їх спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій з постачання сільськогосподарських товарів/послуг (крім зернових і технічних культур та продукції тваринництва, визначеної у пункті 209.19 статті 209 цього Кодексу);
б) рахунки в системі електронного адміністрування податку, призначені для перерахування коштів до Державного бюджету України та на їх спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій з постачання зернових та технічних культур, визначених у пункті 209.19 статті 209 цього Кодексу;
в) рахунки в системі електронного адміністрування податку, призначені для перерахування коштів до Державного бюджету України та на їх спеціальні рахунки, відкриті в установах банків та/або органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для здійснення операцій з постачання продукції тваринництва, визначеної у пункті 209.19 статті 209 цього Кодексу.
Для відкриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника.
Відповідно до п.200-1.7 ст.200 Податкового кодексу України, кошти, зараховані на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, є коштами, які використовуються виключно у цілях, визначених пунктом 200-1.5 статті 200-1 цього Кодексу, та погашення податкового боргу з податку на додану вартість.
Також суд зважає на положення п. 200-1.8. ст. 200 ПК України, відповідно до якої після анулювання реєстрації платника податку залишок коштів на його рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість перераховується до бюджету, а такий рахунок закривається.
Податковий борг СВК «Макарчик» утворився, з огляду на те, що підприємством у грудні 2016 р. було подано уточнюючі розрахунки з ПДВ у звязку з виправленням самостійно виявлених помилок і самостійно нараховані податкові зобовязання на загальну суму 31 842, 00 грн., які своєчасно сплачені не були та, як наслідок станом на 01.01.2017 р. за СВК «Макарчик» рахується податковий борг в сумі 31 866,39 грн.
При цьому, суд зазначає, що у відповідності до норм ст.200 ПК України якою визначено, що кошти, які перебувають на рахунку платника є коштами, які можуть використовуються в цілях погашення податкового боргу.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. 21 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України і діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених па контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушення прав і охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.
Стаття 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії) : 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено наявність правових підстав для анулювання реєстрації СВК «Макарчик», як платника єдиного податку четвертої групи, а тому рішення Камянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи за №1237/10/04-03-12-04-39 від 21 березня 2017 р. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Відповідно до вимог статті 56 Податкового кодексу України рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи може бути оскаржено як в адміністративному, так і судовому порядку.
Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є рішення суду, яке набрало законної сили, або рішення контролюючого органу про скасування рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано субєктом владних повноважень, юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 1600,00 грн.
Відповідно до платіжного доручення від 25.07.2017 р. №3476 за подання адміністративного позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 3200,00 грн., який у повному розмірі зараховано до Державного бюджету України.
Враховуючи те, що даний адміністративний позов задоволено, позивачу у відповідності до зазначених вище норм чинного законодавства судові витрати присуджуються відповідно до задоволених позовних вимог.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження і здійснених позивачем документально підтверджених судових витрат з Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме, судового збору у розмірі 3200,00 грн.
Керуючись ст.ст. 11, 14, 69, 70, 71, 86, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Макарчик" до Кам`янської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.
Скасувати рішення Камянської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Дніпропетровській області №1237/10/04-03-12-04-39 від 21.03.2017 р.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2017 року

Суддя ОСОБА_1