Справа № 813/2136/17
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року Справа № 813/2136/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючий суддя Грень Н.М.,

секретар судового засідання Редкевич О.Р.,

представник позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Боднар Л.Б.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08 лютого 2017 року: № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 98008,95 грн., в тому числі за основним платежем - 78407,16 грн., за штрафними санкціями - 19601,79 грн., № , яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 7407,76 грн., в тому числі за основним платежем - 5926,21 грн., за штрафними санкціями- 1481,55 грн., та № , яким застосовано штрафні ( фінансові ) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі - 170 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Зазначив, що 28.03.2008 року між ОСОБА_3 ( у зв'язку із зміною прізвища на ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 1 від 01.07.2010 року, надалі позивач -ОСОБА_3 ) та ВАТ «Кредобанк» (правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк») укладено кредитний договір № А 260025 на суму 135000,00 дол. США. Внаслідок укладення додаткової угоди б/н від 03.06.2015 року, за умовами якої у разі погашення позивачем заборгованості у розмірі 59000,00 дол. США банком буде прийнято рішення про анулювання позивачу заборгованості. ОСОБА_3 прощено борг на загальну суму 18968,75 дол. США. Позивач не погоджується із висновком податкового органу, викладеним в акті перевірки щодо отримання позивачем «додаткового блага» у розмірі 395080,79 грн. та винесених на його основі податкових повідомлень - рішень, без визначення складових суми прощеної (анульованої) позивачу заборгованості та шляхом оподаткування податком на доходи фізичних осіб всієї суми вказаної заборгованості, та з нарахуванням штрафних санкцій за несплату позивачем вказаного податку з прощеної суми заборгованості, оскільки вказані висновки суперечать нормам податкового законодавства щодо сутності поняття «додаткового блага». Посилаючись на викладене, позивач вважає протиправними спірні ППР та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні, заперечуючи проти позову, зазначив, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки з питання щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року встановлено невідображення в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік отримання додаткового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу у розмірі 395080,79 грн., відповідно, з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військовий збір. Таким чином, встановлено заниження ОСОБА_3 податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у сумі 78407,16 грн. та несплата військового збору у розмірі 5926,21 грн., внаслідок чого податковим органом прийняті оскаржувані ППР. Просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухав пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, а також ті, які мають значення для вирішення справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідив докази у справі, та встановив наступне.

Залізничною об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Львівській області 30.12.2016 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2015 року до 31.12.2015 року.

За результатами перевірки складено акт № 2479/13-03-13-03/НОМЕР_4, яким зафіксовано порушення пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179, ст. 163, ст. 168, ст. 176, пп. 1.2, 1.4, 1.6 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 08.02.2017 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 98008,95 грн., в тому числі за основним платежем - 78407,16 грн., за штрафними санкціями- 19601,79 грн., № , яким визначено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір у розмірі 7407,76 грн., в тому числі за основним платежем - 5926,21 грн., за штрафними санкціями- 1481,55 грн. та № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі - 170 грн.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

28.03.2008 року між ОСОБА_3 (у зв'язку із зміною прізвища на ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 1 від 01.07.2010 року, надалі позивач -ОСОБА_3 ) та відкритим акціонерним товариством «Кредобанк» укладено кредитний договір з фізичною особою № А 260025 терміном до 27.031.2023 року. Сума кредиту - 135000,00 дол. США.

Відповідно до додаткового договору до кредитного договору № А 260025 від 28.03.2008 року ПАТ «Кредобанк», який є повним правонаступником ВАТ «Кредобанк» про анулювання (прощення) боргу, станом на 03.06.2015 року за ОСОБА_3 обліковувалась кредитна заборгованість у сумі 77968,75 дол. США. За умови погашення позивачем заборгованості в розмірі 59000,00 дол. США Банк приймає рішення про прощення боргу в загальній сумі 18968,75 дол. США. На відповідних умовах 03.06.2015 року позивачем сплачено 59000,00 дол. США.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами пункту 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст.164 ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 ПК України доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів загалом, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до п.п. «д» п.п. п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України ( в редакції станом на дату прощення (анулювання) боргу- лютий 2014р. ), дохід, отриманий платником податку як додаткове благо суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації

Відповідно до пп. "д" п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України ( в редакції станом на дату прийняття податкового повідомлення-рішення - листопад 2015р.), дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З аналізу вищевказаних положень Податкового кодексу України вбачається, що доходи як додаткові блага, зокрема, матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші доходи, які отримані платником податку, збільшують його загальний майновий стан.

Згідно з п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення», не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобовязання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не повязаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Суд зазначає, що зміна редакції ст. 164 ПК України, що набрала законної сили з 01.01.2015р. призвела до значного помякшення фінансової відповідальності фізичної особи - платника податків.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в якому зокрема, зазначено, що Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони помякшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що помякшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього. Відповідальність можлива лише за наявності в законі чи іншому нормативно-правовому акті визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена, і яка може реалізовуватись у формі примусу зі сторони уповноваженого державою органу.

З огляду на зазначене відповідальність можлива лише за наявності в законі визначення правопорушення, за яке така юридична відповідальність особи передбачена.

В даному випадку недекларування фізичною особою додаткового блага у вигляді анульованої (прощеної) кредитором суми не є порушенням, відповідно відсутні підстави для донарахування грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

Крім того, відповідно до положень ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній чи нематеріальній формі.

Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Споживчий кредит - це кредит, що надається споживачеві на придбання продукції для особистих потреб, які безпосередньо не пов'язані з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Отримання кредиту передбачає обов'язок позичальника повернути у встановлені кредитним договором строки основну суму боргу (суму, яка була отримана від банку), а також сплатити проценти за користування кредитом. Крім цього, умовами кредитного договору часто передбачається необхідність здійснення позичальником інших платежів, пов'язаних з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту, як на користь банку (комісії за відкриття поточного/карткового рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, забезпечення обслуговування кредитної заборгованості, що, наприклад, пов'язано з бажанням позичальника отримувати виписки за кредитним/картковим рахунком, здійснення валютно-обмінних операцій, надання консультаційних, у тому числі юридичних, послуг тощо), так і на користь третіх осіб (страхові платежі, платежі за послуги нотаріусів, інших осіб, біржові збори тощо).

Із аналізу наведених вище правових норм слідує, що «додаткове благо» - це, зокрема, матеріальні цінності, які збільшують загальний майновий стан платника, тобто забезпечують збільшення його матеріальних активів.

Як вбачається із квитанцій про оплату кредиту по погашенню кредиту згідно договору від 28.03.2008 року ОСОБА_3 у період з березня 2008 року по червень 2015 року сплачено ПАТ «Кредобанк» суму 159110,89 дол. США.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем у березні 2008 року отримано від Банку кредитних коштів у розмірі 135000,00 дол. США, а станом на червень 2015 року сплачено Банку 159110,89 дол. США, тобто позивачем виплачено Банку на 24110,89 дол. США більше, ніж отримано.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що у даному випадку необхідно виходити із сутності терміну «додаткове благо», тобто це отримані позивачем будь-які надбання, яких він не мав раніше.

Отже, висновки відповідача про збільшення майнового стану чи приросту активів позивача є безпідставними.

Враховуючи те, що позивач не отримував дохід, який підлягає оподаткуванню, тому і не повинен декларувати його та подавати податкову декларацію.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2015 р. у справі № К/800/7119/15.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб'єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.3 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскільки сукупність вищенаведених встановлених судом обставин підтверджено належними та допустимими доказами, це дає суду підстави визнати позовні вимоги обґрунтованими, доведеними матеріалами справи, і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КАС України судові витрати належать до відшкодування на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області.

Керуючись ст. ст. 4, 7-11, 14, 69-72, 86, 87, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області №, №, № від 08.02.2017 року.

3. Стягнути на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1; РНОКПП НОМЕР_4) з Головного управління ДФС у Львівській області (Львівська обл., м. Львів, вул. Стрийська, 35), за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір в сумі 1055 (одна тисяча п'ятдесят п'ять) грн. 87 коп.

Постанова може бути оскаржена, згідно зі ст. 186 КАС України, протягом 10 днів з дня її проголошення чи отримання копії постанови, шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили, згідно зі ст. 254 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова суду не набрала законної сили.

Суддя Грень Н.М.

Повний текст постанови складено та підписано 25.09.2017 року.