Справа № 816/1192/17
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1192/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними дії Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області щодо відмови в складанні та наданні висновку про наявність підстав для повернення нармірно сплачених платежів за результатами розгляду заяви №5614/Л від 31.08.2016; зобов'язання скласти та надати територіальному управлінню Державної казначейської служби України в Полтавській області висновок про повернення надмірно сплачених коштів.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про помилковість сплати податку з доходів фізичних осіб за 2015 рік у загальному розмірі 35082,07 грн., оскільки Законом України від 09.04.2015 №321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015, внесено зміни до кодексу в частині звільнення від оподаткування операцій з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті. Зазначав, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірних зобов'язань. Штрафні санкції та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, нараховані банком відповідно до умов договору та анульовані за його рішенням не є доходом платника податків у розумінні Податкового кодексу України, а тому відповідачем протиправно відмовлено у наданні висновку з повернення сум надмірно сплаченого податкового зобов'язання.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідач у судове засідання також не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

У письмових запереченнях проти позову, відповідач просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що позивачем до заяви про повернення сум надмірно сплаченого податкового зобов'язання від 31.08.2016 та до адміністративного позову не додано доказів того, що за договором про внесення змін до договору кредиту №725/704/26-Ф від 09.6.2015 ПАТ "Укрсоцбанк" анульовано ОСОБА_1 саме штрафні санкції та пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання. Відтак, відсутні підстави вважати, що сума 178455,37 грн. не є додатковим благом в розумінні Податкового кодексу України, а відповідно сплачений позивачем податок з доходів фізичних осіб в розмірі 35082,07 грн. не підлягає поверненню. Вказував на те, що сума, яку анульовано (прощено) позивачеві у розмірі 178455,37 грн., кредитором, відповідно до інформації про фізичну особу-платника податків з ЦБД ДФС України, відображено за ознакою доходу "126" - дохід у вигляді додаткового блага, а тому вказана сума прощеного боргу є складовою бази оподаткування в розумінні ст. 164 Податкового кодексу України. Пояснював, що оскільки за умовами договору кредиту №725/704/26-Ф від 09.6.2015, даний договір укладено на отримання коштів для придбання житла (іпотечний кредит), Лубенською ОДПІ повідомлено позивача про те, що Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", п. 165.1 ст. 165 ПК України доповнено пп.165.1.59 п. 165.1 ст. 165, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити). На підставі зазначеного відповідачем зроблено висновок та надано ОСОБА_1 відповідь, що норми зазначеного підпункту поширюються на дохід, отриманий платником податку, починаючи з 01.01.2016, за умови набрання чинності законом про реструктуризацію зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, а тому відсутні законодавчі підстави для повернення коштів зазначених у заяві.

За приписами частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатись і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Згідно частини 6 статті 128 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Зважаючи на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених статтею 128 Кодексу адміністративного судочинства України, а також відсутність потреби заслухати свідка або експерта, суд перейшов до розгляду справи у порядку письмового провадження.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 (позичальник) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (кредитор) укладено Договір кредиту № 725/704/26-Ф від 05.10.2006, відповідно до п. 1.1. якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 39500,00 доларів США зі сплатою 13 відсотків річних за перший рік, з подальшим щорічним переглядом розміру проценті за користування кредитом, на строк до 04 жовтня 2021 року.

10.10.2008 між ОСОБА_1 (Позичальник) та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (Кредитор) укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору кредиту № 725/704/26-Ф від 05.10.2006, відповідно до п.1.1 якого з 20 жовтня 2008 року встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 14 % річних.

09.06.2015 між позивачем і кредитором підписано Договір про внесення змін до Договору кредиту № 725/704/26-Ф від 05.10.2006, за яким ПАТ "Укрсоцбанк" та ОСОБА_1 домовились, що станом на дату укладення договору про внесення змін заборгованість за договором кредиту складає: заборгованість за кредитом в сумі 16840,00 доларів США; заборгованість по нарахованим та не сплаченим процентам за користування кредитом у сумі 130,98 доларів США.

Якщо Позичальник, починаючи з дати укладення цього Договору про внесення змін до 31 грудня 2015 року здійснить одноразовий платіж в сумі 8485,50 доларів США на підставі Заяви про сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50, з частковим анулюванням, форма якої зазначена в Додатку №1 до цього Договору про внесення змін, то Позичальник набуває права на анулювання (прощення) заборгованості по Кредиту, процентам та комісіям в сумі, що дорівнює сумі здійсненого платежу.

Умови щодо повідомлення Позичальника про анулювання (прощення) та його обов'язок самостійно сплатити податок з доходів і відобразити їх у річній декларації, відповідно до вимог Податкового кодексу України, зазначаються у відповідній Заяві.

На виконання умов договору від 09.06.2015 року, позивачем було здійснено сплату заборгованості згідно умов опції 50-50, що підтверджується квитанцією про сплату від 09.06.2015 року на суму 8481,61 доларів США, еквівалент у гривнях 178982,70 грн.

Відповідно до довідки ПАТ "Укрсоцбанк" від 22.06.2015 №10.1-186/96-11102 по кредиту згідно договору кредиту № 725/704/26-Ф від 05.10.2006, укладеного з ПАТ "Укрсоцбанк" ОСОБА_1 анульовано борг за кредитом в сумі 8485,48 доларів США (179064,37 грн.)

31 березня 2016 року ОСОБА_1 подано до Лубенської ОДПІ податкову декларацію про майновий стан 1 доходи за 2015 рік, в якій визначено та сплачено суму податкового зобов'язання по податку на доходи з фізичних осіб в результаті отримання доходу у вигляді додаткового блага в сумі 35082,07 грн.

У серпні 2016 року позивач звернувся із заявою про повернення надмірно сплачених сум грошових зобов'язань по податку на доходи з фізичних осіб в сумі 35082,07 грн, оскільки Законом України від 09.04.2015 №321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015, внесено зміни до кодексу в частині звільнення від оподаткування операцій з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

За результатами розгляду заяви позивача, Лубенською ОДПІ листом від 06.09.2016 №3847/Л/16-18-13-31 повідомлено позивача про те, що Законом України від 24.12.2015 №909-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році", який набрав чинності з 01.01.2016, п. 165.1 ст. 165 ПК України доповнено пп.165.1.59 п. 165.1 ст. 165, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Таким чином, норми зазначеного підпункту поширюються на дохід, отриманий платником податку, починаючи з 01.01.2016, за умови набрання чинності законом про реструктуризацію зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, а тому відсутні законодавчі підстави для повернення коштів зазначених у заяві.

Згідно пояснень позивача, які містяться в позовній заяві, оскільки відповідачем протиправно відмовлено в наданні висновку з повернення сум надмірно сплаченого податкового зобов'язання, позивач не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам позивача, суд виходить із наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пункту 6.1 статті 6 Податкового кодексу України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний, зокрема: сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.п.14.1.47, 14.1.56 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі ПК України), додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. "в" п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов'язані подавати декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

Як визначено в пп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України, платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з п. 163.1, п.163.2, ст. 163 ПК України, об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Абзацами 1,2 п.164.1 ст.164 ПК України, визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до абз."д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З аналізу вищевказаних положень Податкового кодексу України вбачається, що доходи як додаткові блага, зокрема, матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші доходи, які отримані платником податку, збільшують його загальний майновий стан, забезпечують приріст активів і підлягають оподаткуванню лише за умови, якщо сума кредиту, анульована кредитором, не пов'язана з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності та що прощена основна сума боргу (кредиту).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 21.12.2015 №909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016 р., пункт 165.1 статті 165 Податкового кодексу України було доповнено підпунктом 165.1.59, згідно з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Пунктом 4.5 статті 4 ПК України передбачено, що при встановленні або розширенні існуючих податкових пільг такі пільги застосовуються з наступного бюджетного року.

Суд зазначає, що у відповідності до договору про внесення змін №2 до договору кредиту №725/04/26-Ф від 05.10.2006, укладеного між позивачем і ПАТ «Укрсоцбанк», вказана сума боргу була прощена банком у червні 2015 року, тобто до встановлення пільг пп. 165.1.59 п. 165.1 ст. 165 ПК України, а також без визначення у вказаному договорі, що сума боргу позивача анулюється в порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України.

Таким чином, враховуючи основні засади податкового законодавства, зокрема п. 4.5 ст. 4 ПК України, та умови для застосування пп. 165.1.59 п. 165.1 ст. 165 ПК України, що визначені даною нормою, у даному випадку відсутні жодні правові підстави для застосування до позивача визначених пільг.

Відповідно до пп.165.1.49 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

При цьому, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання (пп. 164.2.14 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України).

Отже, згідно з нормами ПК України визначальною ознакою доходу платника податку, як об'єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, у тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі. Тобто, додаткове благо повинно бути реальним, та таким, яке можливо використати при реалізації прав, свобод та обов'язків.

Відповідно до пункту 164.4 статті 164 ПК України під час нарахування доходів, отриманих у вигляді валютних цінностей або інших активів (вартість яких виражена в іноземній валюті або міжнародних розрахункових одиницях), такі доходи перераховуються у гривні за валютним курсом Національного банку України, що діє на момент нарахування (отримання) таких доходів. При перерахування отриманих доходів позивачем у гривні розрахунок проводився за курсом НБУ, що діяв на момент отримання такого доходу позивачем.

Відповідно до п.167.1 ст. 167 ПК України (в редакції, що була чинною на час спірних правовідносин) ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Платники податку, які подають податкові декларації за податковий (звітний) рік згідно із статтями 177 і 178 цього розділу, застосовують ставку 20 відсотків до частини середньомісячного річного оподатковуваного доходу, що перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати. Розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу розраховується як сума загальних місячних оподатковуваних доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, поділена на кількість календарних місяців, протягом яких платником податку було одержано такі доходи у податковому (звітному) році, за який здійснюється декларування.

Законом України від 09.04.2015 № 321-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності 07.05.2015р., внесено зміни до Кодексу в частині звільнення від оподаткування операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Так, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу доповнено пунктом 8, згідно якого, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, слід розглядати окремо.

Як вже вказано вище, за умовами договору від 09.06.2015 про внесення змін до Договору кредиту № 725/704/26-Ф від 05.10.2006 та згідно довідки ПАТ "Укрсоцбанк" від 22.06.2015 №10.1-186/96-11102 позивачу була прощена банком сума боргу (неповернутого кредиту) у розмірі 8 485,48 доларів США (179064,37 грн.), у тому числі: 8420 доларів США - заборгованість за кредитом та 65,49 доларів США - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом, з якої з урахуванням положень ст. 167 ПКУ (в редакції чинній на момент спірних правовідносин) вираховується 20 відсотків бази оподаткування.

Також, судом встановлено, що кредитором включено суму прощеного (анульованого) боргу (178455,37 грн.) до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено (анульовано), за ознакою доходу « 126»- «додаткове благо», без суми утриманого (нарахованого, перерахованого) податку на доходи фізичних осіб.

Враховуючи викладене, оскільки кредитором (банком) було здійснено прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, прощена (анульована) кредитором основна сума боргу визначена у валюті (доларах США) не визначалась за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом та включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

За нормами статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. У разі повернення надміру сплачених грошових зобов'язань з податку на додану вартість такі кошти підлягають поверненню виключно на рахунок платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Так, вважаючи, що позивачем помилково перераховано до бюджету у 2016 році суму транспортного податку у розмірі 75 000,00 грн., у грудні 2016 року позивач звернувся до податкової інспекції із заявою про повернення коштів шляхом перерахування суми сплаченого транспортного податку та штрафних санкцій, пені на розрахунковий рахунок платника податків, відкритий позивачем у ПАТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до п. 8 Порядку взаємодії територіальних органів Державної фіскальної служби України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань", затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1146 15.12.2015 року, орган ДФС готує висновок на повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання у разі, якщо вказана у заяві платника сума (її частина) за даними інформаційних систем обліковується як помилково та/або надміру сплачена.

Враховуючи, що нормами податкового законодавства прямо передбачено випадок, коли до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку у вигляді анульованого (прощеного) боргу як додаткове благо, суд дійшов висновку про відсутність у контролюючого органу підстави для вчинення дій із повернення помилково та/або надміру сплачених позивачем коштів.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку

Згідно із частинами першою, другою статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог.

Як встановлено частинами першою та другою статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, відповідно до статті 86 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а викладені в позовній заяві вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лубенської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва