Справа № 415/4103/17
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

11.09.17 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області, в складі головуючого судді Фастовця В.М. розглянувши у скороченому провадженні у місті Лисичанську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що в період з 11.09.2002 р. до 16.12.2016 р. працював суддею Сєверодонецького міського суду Луганської області, суддею, головою Лисичанського міського суду Луганської області і був звільнений на підставі Рішення ВРЮ від 08.12.2016 р. наказом в.о. голови Лисичанського міського суду Луганської області № 8 к від 16.12.2016 р. із займаної посади у звязку з виходом у відставку згідно п.9 ч.5 ст.126 Конституції України.

26.12.2016 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Щомісячне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено в розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді. В протоколі до розпорядження зазначено, що загальний трудовий стаж (повний) складає 32 роки 9 місяців 29 днів. З призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахований стаж судді (14 років 3 місяця 7 днів).

Вважає, що відповідачем гне в повному обсязі врахований стаж роботи на посаді судді згідно діючого законодавства для призначення щомісячного грошового утримання, а саме не враховане проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідач не узяв до уваги те, що наказом Голови Лисичанського міського суду Луганської області від 10 вересня 2013 р. за № 60 позивачу призначено щомісячну грошову доплату за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, з 07 вересня 2013 р., як такому, що стаж роботи якого становить 25 років. Наказом Голови Лисичанського міського суду Луганської області від 14 квітня 2015 р. за №4 встановлена щомісячна доплата у розмірі 10% посадового окладу, на час перебування на адміністративній посаді та Наказом Голови Лисичанського міського суду Луганської області від 08 грудня 2015 р. за № 39 встановлена з червня 2015 р. щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу.

На звернення позивача щодо проведення перерахунку призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді відповідач відповів відмовою.

Просить визнати відмову незаконною, зобовязати включити до стажу відповідні періоди служби, навчання та роботи на посадах і здійснити перерахунок призначеної довічного грошового утримання з 17 грудня 2016 р. з урахуванням проведених виплат..

Згідно ухвали від 11.09.2017 р. справа розглядається у письмовому проваджені.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, письмові заперечення суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Позивачем надані наступні докази: копія протоколу №4039 від 18.01.2017 р.; копія рішення №3061/0/65-16 від 08.12.2016 р.; копії наказів №8 від 16.12.2016 р., №60 від 10.09.2013 р.; №4 від 14.04.2015 р.; №39 від 08.12.2015 р.; копія диплому; копія трудової книжки; копія військового квитка; заява про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; копія листа №6118-08-30 від 12.06.2017 р.; копія розрахунку стажу судді.

В судовому засіданні встановлено, що в період з 11.09.2002 р. до 16.12.2016 р. позивач працював суддею Сєверодонецького міського суду Луганської області, суддею, головою Лисичанського міського суду Луганської області.

На підставі Рішення Вищої ради юстиції за № 3061/0/15-16 від 08.12.2016 р. наказом в.о. голови Лисичанського міського суду Луганської області № 8 к від 16.12.2016 р. позивач був звільнений з займаної посади у звязку з виходом у відставку згідно пункту 9 частини 5 статті 126 Конституції України.

26.12.2016 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.12).

Згідно до протоколу відповідача № 4039 від 18.01.2017 р. (а.с.12) щомісячне грошове утримання судді у відставці позивачу безпідставно було призначено в розмірі 80% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді з 17 грудня 2016 р.. В протоколі до розпорядження зазначено, що загальний трудовий стаж (повний) складає 32 роки 9 місяців 29 днів. З призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахований стаж судді (14 років 3 місяця 7 днів).

02.06.2017 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеного йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді.

12.06.2017 р. відповідачем позивачу протиправно було відмовлено в перерахунку призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 80% на 90% щомісячного утримання судді, яка відповідає посаді, на якій він працював.

Позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право на відставку судді було визначено Законом України від 07.07.2010 р. №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі Закон №2453-VI).

Відповідно до ч.1 ст.109 Закону №2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, що визначається статтею 131 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно з вимогами ст.131 Закону №2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі України; члена ВРУ, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державного і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас, відповідно до п.11 Перехідних положень Закону №2453-VI, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом №2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 р. №2862-ХІІ «Про статус суддів».

Відповідно до ч.1 ст.43 зазначеного Закону кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 ч.4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах… прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На підставі ч. 1 ст. 2 Закону України " Про військовий обов'язок і військову службу" час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з пунктом 3.1 Постанови Кабінету ОСОБА_2 України від 03.09.2005 р. №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Згідно п.34 розділу Х111 " Прикінцевих положень" Закону України " Про вищу раду правосуддя" від 05.01.2017 р. " судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення / обрання/.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 р. №4-рп/2016 були визнані неконституційними, зокрема, положення частини 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII, які передбачали зменшення розміру щомісячного грошового утримання судді.

При цьому Конституційний Суд України визначив порядок виконання рішення, відповідно до якого частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина 3 статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. №213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 р. №192-VIII, а саме, «щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Статтею 8 Конституції України встановлено, що в Україні визнається і діє верховенство права. Конституція має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Принцип верховенства права як першочерговий закріплений у статтях 7, 8 КАС України.

Статтею 22 Конституції України визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Незалежність суддів закріплена в Конституції України, отже, статус судді, який зберігається і за суддею у відставці, є конституційним.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998 року, згідно яких рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Так, згідно пункту 54 Рекомендації CM/Rес (2010)12) від 17.11.2010 р. Комітету ОСОБА_2 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Пунктом 1.2 Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 р. №3-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 р. за №200/14891, встановлено, що щомісячне довічне утримання призначається з дня, наступного після відрахування судді зі штату суду згідно з наказом, виданим на підставі акту Верховної ОСОБА_2 України або Президента України про звільнення у зв'язку з поданням заяви про відставку, у тому числі, у відставку за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню виконання обов'язків, та припинення виплати щомісячного грошового утримання працюючому судді, якщо звернення за призначенням щомісячного довічного утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду. У разі звернення пізніше трьох місяців з дня відрахування судді зі штату суду щомісячне довічне утримання призначається з дня звернення.

Також, у постанові від 01.07.2014 р. в справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

З трудової книжки, військового квитка, диплому про вищу юридичну освіту вбачається, що позивач

- з 28.05.1984 р. по 21.04.1986 р. проходив строкову військову службу в Збройних силах СРСР (стаж 1 рік 10 місяців 23 дні);

- з 01.09.1986 р. по 01.08.1988 р. був студентом юридичного інституту за денною формою навчання (половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі становить 1 рік 11 місяців 00 днів);

-з 01.08.1990 р. по 09.06.1991 р. перебував на посаді стажиста старшого слідчого прокуратури м. Сєверодонецька (стаж 10 місяців 08 днів);

-з 10.06.1991 р. по 08.12.1994 р. перебував на посаді помічника прокурора м.Сєверодонецька (стаж 3 роки 5 місяців 28 днів);

- з 09.12.1994 р. по 28.11.1995 р. перебував на посаді старшого помічника прокурора м. Сєверодонецька (стаж 11 місяців 19 днів );

-з 29.11.1995 р. по 20.11.1998 р. перебував на посаді заступника прокурора м. Сєверодонецька (стаж 2 роки 1 місяць 21 день );

-з 21.01.1998 р. по 02.07.2001 р. перебував на посаді прокурора Кремінського району (стаж 3 роки 5 місяців 11 днів );

-з 03.07.2001 р. по 10.09.2001 р. перебував на посаді помічника Лисичансько Рубіжанського природоохоронного міжрайонного прокурора (стаж 2 місяці 07 днів );

-з 11.09.2001 р. по 10.09.2002 р. перебував на посаді помічника прокурора м. Сєверодонецька (стаж 11 місяців 29 днів );

-з 11.09.2002 р. по 11.07.2011 р. перебував на посаді судді Сєверодонецького міського суду Луганської області (стаж 8 років 10 місяців );

-з 12.07.2011 р. по 16.12.2016 р. перебував на посаді судді Лисичанського міського суду Луганської області (стаж 5 років 5 місяців 4 дні );

З наказів голови Лисичанського міського суду Луганської області вбачається, що позивачу було призначено

10 вересня 2013 р. щомісячну грошову доплату за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу, з 07 вересня 2013 р., як такому, що стаж роботи якого становить 25 років;

08 грудня 2015 р. з червня 2015 р. щомісячна доплата за вислугу років у розмірі 60% посадового окладу.

Таким чином, стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 30 років 02 місяці.

У звязку з цим, відповідно до ч.3 ст.141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. №2453-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) щомісячне довічне грошове утримання позивача повинно бути у розмірі 90% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання із включенням до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання періодів проходження строкової військової служби, навчання та роботи на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України.

Стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18, 104-106 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про перерахунок призначеного ОСОБА_1 довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 28.05.1984 року по 21.04.1986 року, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах з 01.09.1986 року по 01.08.1988 року, роботу на посадах стажиста старшого слідчого, помічника прокурора, старшого помічника прокурора, а також заступника і прокурора з 01.08.1990 року до 10.09.2002 року.

ЗобовязатиУправління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області здійснити ОСОБА_1 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, з 17.12.2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 640 (шістсот сорок) грн.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня отримання її копії апеляційної скарги з одночасним надсиланням копії скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: