Справа № 809/1156/17
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" вересня 2017 р. Справа № 809/1156/17

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Матуляка Я.П.,

при секретарі Мула Х.О.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу

за позовом: Івано-Франківської обласної державної адміністрації, вул. Грушевського, 21,м. Івано-Франківськ,76004

до відповідача: Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, вул. Городекцького,13,м.Київ,01001

про визнання незаконною та скасування постанови ВП №45652384 від 24.07.2017,-

ВСТАНОВИВ:

Івано-Франківська обласна державна адміністрація (надалі Івано-Франківська ОДА, позивач) звернулася в Івано-Франківський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України про визнання незаконною та скасування постанови ВП №45652384 від 24.07.2017.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала з мотивів викладених у позовній заяві. Просила суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив. Суду пояснив, що виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимоги Закону України Про виконавче провадження. Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Окрім того, 12.09.2017 року на адресу Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_3 про вступ у справу у якості третьої особи. Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 є стягувачем у виконавчому провадженні ВП №45652384, а тому на його думку рішення у даній справі може вплинути на його права, обов'язки та інтереси.

Враховуючи те, що предметом розгляду у даній справі є оскарження постанови про стягнення виконавчого збору, яка по своїй суті є рішенням спрямованим на належне виконання боржником своїх обов'язків в межах виконавчого провадження та жодним чином не стосується безпосередньо предмету виконання, то на думку суду, рішення у даній справі не може вплинути на права, обов'язки та інтереси ОСОБА_3 як стягувача в межах виконавчого провадження. Як наслідок, судом було відмовлено в задоволенні такої заяви.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали адміністративного позову, оглянувши матеріали виконавчого провадження ВП №45652384, судом встановлено наступне.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебував виконавчий лист виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом від 19.11.2014 року №2а-3201/12/0970 про зобов`язання Івано-Франківської обласної державної адміністрації подати до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області корегуючу та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_3 з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року.

Постановою від 01.12.2014 державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП №45652384, копію якої направлено боржнику для виконання, стягувачу до відома.

Постановою від 26.12.2014 державним виконавцем закінчено виконавче провадження ВП №45652384 на підставі пункту 8 статті 49 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з тим, що Івано-Франківською обласною державною адміністрацією листом від 15.12.2014 №976/04-03/107 за підписом начальника юридичного відділу ОСОБА_4 повідомлено відділ про виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Івано-Франківською ОДА подано до управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області корегуючу та скасовуючу звітність до попередньо поданої звітності відносно даних персоніфікованої облікової картки реєстру застрахованих осіб ОСОБА_3 з врахуванням виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу в період з 14.01.2003 року по 01.08.2005 року та з 01.08.2005 року по 19.10.2005 року.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.04.2015 року за №809/4410/14, залишеною ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24.02.2016 без змін, скасовано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ВП №45652384 від 26.12.2014.

Постановою від 25.07.2016 державним виконавцем відновлено виконавче провадження ВП №45652384.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження» №606-14 (в редакції від 28.12.2015) передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Слід зазначити, що постановою про відкриття виконавчого провадження №45652384 від 01.12.2014 було вказано про необхідність боржнику - Івано-Франківській обласній державній адміністрації самостійно виконати рішення №2а-3201/12/0970 в строк до семи днів з моменту винесення (отримання) відповідної постанови.

21.07.2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №45652384 з примусового виконання виконавчого листа №2а-3201/12/0970 (а.с. 18).

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач вказує на те, що відповідачем при винесенні постанови про відновлення виконавчого провадження від 25.07.2016 року, в порушення вимог статті 26 Закону України Про виконавче провадження не було зазначено вимог щодо строку повторного виконання рішення суду.

Суд зазначає, що вказаною нормою не встановлено обов'язок державного виконавця зазначати строк виконання рішення суду.

В той же час, судом встановлено, що такий обов'язок державним виконавцем було виконано під час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2014 року.

А отже, наведена позивачем підстава для задоволення позовних вимог не відповідає обставинам встановленим під час судового розгляду у даній справі.

Що стосується посилань позивача на ту обставину, що ними було виконано рішення суду 16.11.2016 року, після отримання вимоги державного виконавця про виконання рішення суду 10-денний термін за №45652384/15 від 25.10.2016 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» №606-14 (редакція від 28.12.2015) у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Пунктом 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 передбачено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №606-14 (редакція від 28.12.2015) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як вбачається з матеріалів справи, головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень виніс постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП 45652384) 21.07.2017 року на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, у відповідності до пункту 7 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» №1404-19 при вирішенні питання про стягнення виконавчого збору слід керуватися саме нормами Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною девятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Оскільки виконавче провадження було закінчено згідно пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець в силу імперативного припису частини 3 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 зобовязаний був винести постанову про стягнення виконавчого збору.

При цьому норми чинного законодавства не повязують стягнення виконавчого збору із вчиненням державним виконавцем дій з примусового виконання рішення.

Водночас, суд зазначає, що виконання рішення суду позивачем після отримання вимоги державного виконавця, не є добровільним виконанням рішення суду у визначений строк, в розумінні положень Закону України Про виконавче провадження.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України при винесені оскаржуваної постанови діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений вимогам чинного законодавства, протиправності у діях, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про стягнення з Івано-Франківської обласної державної адміністрації виконавчого збору ВП №45652384 від 24.07.2017 є законною і підстав для її скасування немає.

На підставі статті 124 Конституції України, керуючись статтями 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 186 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки встановлені статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Матуляк Я.П.

Постанова складена в повному обсязі 18.09.2017.