Справа № 453/1341/16-а
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7156/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гудима Л.Я.,

Гуляка В.В.,

з участю секретаря судового засідання Джули В.М.,

позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Сколівського районного суду Львівської області від 23 травня 2017 року в адміністративній справі № 453/1341/16-а за позовом ОСОБА_2 до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Сколівського районного суду Львівської області із цим позовом та просив:

- визнати протиправними дії управління Пенсійного органу в Сколівському районі Львівської області (далі - УПФУ в Сколівському районі) стосовно відмови йому у призначенні пенсії за вислугою років;

зобов'язати Стрийське об'єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - Стрийське ОУПФУ) призначити йому пенсію за вислугу років, відповідно до ст..86 Закону України «Про прокуратуру» з дня звернення, тобто з 16.09.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що його вислуга років, яка дає право на призначення пенсії відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII становить 22 роки, 6 місяців, з яких 20 років 1 місяць і 18 днів - на посадах прокурорів в органах прокуратури Львівської області.

За таких обставин, він 16.09.2016 р. звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі ч. 1 п. 8 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року, однак, відповідач у призначенні такої пенсії йому відмовив, посилаючись на те, що відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 року № 213 з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а тому з 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеним законом не призначаються, а раніше призначені пенсії не перераховуються. Вважає дії відповідача неправомірними та такими, що безпідставно позбавляють його права на пенсійне забезпечення за вислугу років та порушують вимоги Конституції України.

Постановою Сколівського районного суду Львівської області від 23 травня 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії УПФУ в Сколівському районі щодо відмови ОСОБА_2 в призначені пенсії за вислугу років.

Зобов'язано Стрийське ОУПФУ призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р., з дня звернення, тобто з 16.09.2016 р.

Не погодившись із зазначеною постановою, її оскаржило Стрийське ОУПФУ, яке вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Тому просило скасувати постанову суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», оскільки позивач надалі працює на посадах і умовах, передбаченими Законом України «Про прокуратуру», підстави для призначення пенсії відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи, 16.09.2016 р. позивач, звернувся до УПФУ в Сколівському районі із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років, яка станом на 16.09.2016 р. становила 22 роки, 6 місяців, з яких 20 років 1 місяць і 18 днів - на посадах прокурорів в органах прокуратури Львівської області.

Листом № 5565/03-44 від 23.09.2016 р. УПФУ в Сколівському районі відмовило ОСОБА_2 у призначенні пенсії, оскільки згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, в тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються зокрема, відповідно до Закону України "Про прокуратуру". У зв'язку з тим, що такий закон не прийнятий, позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. № 1697-VІІ, в частині регулювання питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури України є спеціальним законом, та на сьогоднішній день повинен застосовуватися органами Пенсійного фонду України при призначенні пенсії за вислугу років і введений в дію після прийнятого Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змій до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № № 213-VIII у разі неприйняття до 1 червня 2015 року Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року, скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій та статус суддів», « Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу", «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З 1 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

Законом № 213-VIII внесено зміни, у абзац другий частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. викладений в наступній редакції: «Тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року особам, на яких поширюється дія цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах передбачених законами України «Про статус народного депутата України», «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів» пенсії, призначені відповідно до цього закону не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється».

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам, встановлений цим Законом, поширюється на пенсіонерів (отримувачів щомісячного довічного грошового утримання) незалежно від часу призначення пенсії.

Згідно із пунктом 1 Прикінцевих положень Закону № 213-VIII цей Закон набирає чинності з 1 квітня 2015 року.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015 р. (надалі - Закон № 911-VIII) абзаци другий та третій частини першої статті 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 р. викладено в такій редакції: «Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року особам (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»), які працюють на посадах та на умовах, передбачених законами України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», призначені пенсії/щомісячне довічне грошове утримання не виплачуються».

Згідно із пунктом 1 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII цей Закон набирає чинності з 1 січня 2016 року.

Аналогічні положення внесено згідно пункту 29 вказаного Закону до ч. 15 ст. 86 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про Прокуратуру».

Із аналізу зазначених норм законодавства видно, що оскільки позивач надалі працює на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури України відповідач, відмовивши йому у призначенні пенсії, діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Щодо доводів позивача про те, що конституційні права та свободи людини не можуть бути обмежені, крім випадків передбачених Конституцією України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Така позиція узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12.10.2004 р.

Крім того, враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в ухвалі «Великода проти України» від 03.06.2014 р., в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність задоволення позовних вимог про визнання дій відповідача протиправними та зобов'язання відповідача призначити пенсію, оскільки пенсійний орган правомірно відмовив позивачу у задоволенні заяви і діяв відповідності до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в редакціях згідно із змінами, внесеними відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 р. № 213-VIII та Закону України від 24.12.2015 р. № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно зі статтею 202 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст.ст.160 ч.3, 195, 196, 198 ч.1 п.3, 202, 205 ч.2, 207, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області задовольнити.

Постанову Сколівського районного суду Львівської області від 23 травня 2017 року в адміністративній справі № 453/1341/16-а скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Стрийського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Л. Я. Гудим
В. В. Гуляк
Постанова в повному обсязі складена 11 вересня 2017 року.