Справа № 815/871/17
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/871/17
У Х В А Л А

07 вересня 2017 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Танцюри К.О.,

суддів- Андрухіва В.В., ОСОБА_1,

за участю секретаря Потурнак А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Міністерства оборони України до ОСОБА_2 комісії Південного регіону, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду перебуває справа за адміністративним позовом Міністерства оборони України до ОСОБА_2 комісії Південного регіону, Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування рішення, яке оформлено протоколом засідання ОСОБА_2 комісії Південного регіону по встановленню причинного звязку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №235 від 17.05.2016р.

До суду надійшли клопотання Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про закриття провадження у справі від 22.08.2017р. та від 07.09.2017р.

В обґрунтування зазначених клопотань про закриття провадження у справі представник Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України зазначав, що у вказаній справі є відповідачами ОСОБА_2 комісія Південного регіону та Центральна військово-лікарської комісія Міністерства оборони України, які не є юридичними особами та не є субєктами владних повноважень і відповідно не можуть бути стороною у справі та, на його думку, цей спір має розглядатись місцевим загальним судом у порядку цивільного судочинства, оскільки предметом розгляду справи є немайнові права. У звязку з викладеним представник Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України вважає, що провадження по вказаній справі має бути закрито відповідно до ст.157 КАС України.

Представник позивача заперечував проти задоволення зазначеного клопотання про закриття провадження по справі та просив суд відмовити у його задоволенні, вважаючи його необґрунтованим.

Представник третьої особи підтримав клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі.

Відповідно ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно ч.1 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

За змістом п.1 ч.1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції- переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Відповідно п.7 вказаної норми суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Таким чином, з вищенаведених норм права передбачається два критерії для відмежування справ адміністративної юрисдикції від справ іншої юрисдикції і це є: суб'єктний та предметний склад.

Предметний склад обумовлений тим, що справа адміністративної юрисдикції повинна містити в собі публічно-правовий спір. Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є характер спірних правовідносин.

Наказом МО України від 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі Положення № 402).

При цьому, системний аналіз Положення №402 дає підстави вважати, що оскільки визначення ВЛК причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців оформлюється протоколом засідання ВЛК, який є по своїй суті рішенням (постановою), несе для особи певні права та обов'язки, може бути оскаржене, то суб'єкт який його виніс в розумінні положень КАС України є суб'єктом владних повноважень.

Статтею 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 06.10.2005р. №2961-IV визначено, що медико-соціальна експертиза - визначення на основі комплексного обстеження усіх систем організму конкретної особи міри втрати здоров'я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров'я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Статтею 3 Закону України від 21 березня 1991 року №875-XII "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров'я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Відповідно до пп.6.13 п.6 та абз.23 пп.8.8 п.8 Положення про Міністерство охорони здоров'я України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року №467, Міністерство охорони здоров'я відповідно до покладених на нього завдань проводить медико-соціальну експертизу з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності особи та затверджує порядок її проведення.

Медико-соціальну експертизу відповідно до абз.1 п.4 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317, проводять медико-соціальні експертні комісії (далі - комісії), з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров'я при Міністерстві охорони здоров'я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров'я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

Комісії перебувають у віданні Міністерства охорони здоров'я України і утворюються за таким територіальним принципом: Кримська республіканська; обласні; центральні міські у мм. Києві та Севастополі; міські, міжрайонні, районні комісії (абз.3 п.4 згаданого Положення).

Абзац четвертий п.10 цього Положення визначає, що комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров'я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

Відповідно до ч.3 ст. 8 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні" від 06 жовтня 2005 року №2961-IV рішення медико-соціальних експертних комісій є обов'язковими для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, реабілітаційними установами незалежно від типу і форми власності.

Таким чином, рішення медико-соціальних експертних комісій спрямовані на забезпечення реалізації державної політики у сфері реабілітації інвалідів, створення правових, економічних, політичних, соціально-побутових і соціально-психологічних умов для задоволення їхніх потреб у відновленні здоров'я, матеріальному забезпеченні, посильній трудовій та громадській діяльності, а тому вони мають публічний характер та підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, такого ж висновку дійшов Одеській апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 20.06.2017р. по цій справі, яка набрала законної сили та є чинною.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про закриття провадження.

Керуючись ст. ст.157,160, 165 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань представника Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про закриття провадження - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 12.09.2017р.

Суддя К.О. Танцюра

Суддя В.В. Андрухів

Суддя Н.В. Бжассо