Справа № 804/4943/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 вересня 2017 р. Справа № 804/4943/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіТулянцевої І.В.
при секретаріПасічнику Т.В.
представника позивача представника відповідачаГрецької Х.В. Куземи Я.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Центрального відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови.
Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю.
Відповідач подав до суду заперечення проти позову, які залучені до матеріалів справи, та згідно яких оскільки виконавчий документ був повернутий стягувачу, то державним виконавцем правомірно винесено оскаржувані постанови, а також виділено в окреме провадження. Відповідач не заперечував факт того, що примусове виконання судового рішення зупинялось касаційним судом, проте вказане судове рішення не відповідало вимогам виконавчого документа, встановленими ч.3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив про законність винесення оскаржуваних постанов.
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо та достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
23 грудня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по справі №331/5615/16-ц винесено рішення про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за весь за весь час затримки розрахунку при звільненні в сумі 328 875,55 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати в розмірі 47 276,90 грн., а також стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в сумі 3761,52 грн.
Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25 квітня 2017 року Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2016 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та судового збору змінено та вирішено стягнути з ПАТ на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені у розмірі 318 205,92 грн. без урахування обов'язкових платежів та податків, стягнути з ПАТ «Українська залізниця» на користь держави судові витрати, пов'язані з розглядом справи в суді у сумі 3654,80 грн. У решті рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 грудня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2017 року у провадженні №6-11678ск17 зупинено виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 25.04.2017 року до закінчення касаційного провадження. Справу призначено до розгляду судом касаційної інстанції на 20.09.2017 року.

13 травня 2017 року на виконання вказаних рішень видано виконавчий лист.

08 червня 2017 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кузема Я.Г. на виконання рішення суду відкрито виконавче провадження №54087951 по виконавчому листу №331/5615/16-ц від 13.05.2017 року про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_5 заборгованості у розмірі 47 276,90 грн. Пунктом 3 вказаної постанови з ПАТ «Укрзалізниця» як боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 4 727,69 грн.

В день відкриття виконавчого провадження, а саме 08.06.2017 року, ПАТ «Укрзалізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» подало державному виконавцю заяву від 08.06.2017 року за вих. №НЮв-4/678 про зупинення виконавчих дій та копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2017 року (провадження №6-11678ск17) про зупинення виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.12.2016 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 25.04.2017 року до закінчення касаційного провадження.

Згідно листа від 14.06.2017 року відповідач повідомив позивача, що ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.05.2017 року не відповідає вимогам ч.3 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме виконавчий документ підписується посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється гербовою печаткою.

24 липня 2017 року державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Кузема Я.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», так як стягувачем подано письмову заяву про повернення виконавчого документа без виконання.

В подальшому на виконання прийнятих постанов відповідачем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2017 року ВП № 54379324 з виконання постанови №54087951 від 24.07.2017 року про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 100,00 грн., та постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2017 року ВП №54379058 з виконання постанови №54087951 від 25.07.2017 року про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» виконавчого збору у розмірі 4 727,69 грн.

Не погоджуючись з таким рішеннями та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (надалі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

За приписами частини 5 статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, виконавчий збір стягується саме за примусове виконання рішення органом державної виконавчої служби, що передбачає вжиття державним виконавцем певних заходів примусового виконання рішення, передбачених статтями 10, 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа (пункт 1 частини 1 статті 37 Закону № 1404-VIII).

У відповідності до частини 3 статті 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Водночас, частиною 4 статті 42 Закону № 1404-VIII передбачено, що на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

В силу пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення витрат виконавчого провадження, виділеною в окреме провадження, не пізніше наступного робочого дня після закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, жодних дій, спрямованих на стягнення заборгованості у межах виконавчого провадження ВП №54087951, державний виконавець не вчиняв, а тому у спірних правовідносинах примусового виконання рішення не відбулось.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що повернення виконавчого документа, обумовлене відповідною заявою стягувача, не може бути підставою для стягнення виконавчого збору, а повернення виконавчого документа стягувачу не є поверненням суми в розумінні Закону «Про виконавче провадження» та не може бути підставою для стягнення виконавчого збору, якщо фактично не стягнуто чи повернуто кошти, що передбачені у виконавчому документі чи їх частину.

На підставі викладеного суд погоджується з позицією позивача, що викладені факти свідчать про незаконність прийнятих рішень державного виконавця про стягнення з ПАТ «Укрзалізниця» витрат виконавчого провадження у розмірі 100,00 грн. та виконавчого збору у розмірі 4 727,69 грн.

Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 2 частини 1 статті 34 Закону № 1404-VIII закріплено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Згідно частини 2 вказаної статті виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

За змістом частини 1 та 5 статті 35 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову.

Правовий аналіз викладених норм дає підстави вважати, що з дня винесення постанови про зупинення виконавчого провадження до дня винесення постанови про поновлення виконавчого провадження виконавчі дні не провадяться.

Судом встановлено та представником відповідача не заперечувалось, що відповідь на заяву позивачу про зупинення виконавчих дій була надана лише 14.06.2017 року за вих.№10014/13.5-47/15. При цьому, доказів направлення вказаного повідомлення боржнику матеріали виконавчого провадження не містять, а відповідачем до суду їх не надано.

Державним виконавцем при винесенні спірних постанов не було взято до уваги, що для застосування виконавчого збору, як санкції, з боку ПАТ «Укрзалізниця» мала бути наявна протиправна винна поведінка, яка в даному випадку проявлялась б у свідомому невиконанні постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.06.2017 року та рішення суду взагалі. Проте такої винної свідомої поведінки не могло бути, оскільки ПАТ «Укрзалізниця» не виконувалось рішення суду, так як воно було зупинено до закінчення касаційного провадження, а тому застосування до ГІАТ «Укрзалізниця» санкцій у зв'язку невиконанням рішення суду є протиправним.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем в ході розгляду справи не наведено належних та допустимих доказів правомірності прийняття спірних постанов, у зв'язку із чим суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ч. 1 ст. 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» до Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.07.2017 року за ВП №54087951 про стягнення виконавчого збору у розмірі 4 727,69 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 24.07.2017 року за ВП №54087951 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у розмірі 100,00 грн.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54379058.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 25.07.2017 року про відкриття виконавчого провадження №54379324.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 6400,00 грн. (шість тисяч чотириста гривень нуль копійок).

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови буде виготовлено у строк, встановлений частиною 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева