Справа № 204/662/17
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

04 вересня 2017 року справа № 204/662/17(2а-204/72/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Чабаненко С.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Шлай А.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Точенюка Івана Олександровича про визнання дій інспектора патрульної поліції неправомірними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження по справі, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 1 батальйону № 4 УПП у м. Дніпропетровську лейтенанта поліції Войтушенко І.О., в якому просив:

- поновити строк звернення до суду з адміністративним позовом;

- визнати дії відповідача щодо складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі Серії ЕАА № 051222 від 20.01.2017 року;

- скасувати постанову Серії ЕАА № 051222 від 20.01.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, накладене на ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1

Постановою Красногвардейського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року адміністративний позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів з позовом до інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Точенюк Івана Олександровича про визнання дій інспектора патрульної поліції неправомірними, скасування постанови серія ЕАА № 051222 по справі про адміністративне правопорушення від 20 січня 2017 року, закриття провадження по справі. Визнано дії інспектора роти № 2 батальйону № 3 Управління патрульної поліції у м. Дніпрі Департаменту патрульної поліції Точенюк Івана Олександровича щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП - неправомірними. Постанову серії ЕАА №051222 від 20 січня 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. - скасовано. Провадження у справі в частині вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.

Дана адміністративна справа розглянута відповідно до приписів ст. 197 КАС України в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженого рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Згідно статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом першої інстанції, постановою у справі про адміністративне правопорушення Серії ЕАА № 051222, прийнятою інспектором рядовим поліції Точенюк І.О. до ОСОБА_1, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн. за скоєння адміністративного правопорушення (а.с.7).

Винесення оскаржуваної постанови мотивовано тим, що 20.01 2017 року о 12:10:27 в м. Дніпро по вул. Героїв Сталінграда, 127, ОСОБА_1 керуючи автомобілем FIAT NUOVA DOBLO, днз НОМЕР_1 скоїв правопорушення, передбачене п.16.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року (далі ПДР України), оскільки виїхав за лінію світлофора, а також порушив п. 2.1. " ґ ", оскільки відсутній поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності постанови серії ЕАА № 05122 від 20.01.2017 року в справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 та закриття провадження у справі в частині вимоги про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Згідно з п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 69 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частиною 1 статті 70 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно ч. 1ст. 80 КАС України визначено, що речовими доказами є предмети матеріального світу, що містять інформацію про обставини, які мають значення для справи. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

В свою чергу в матеріалах справи, в якості доказу правомірності прийняття спірної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, наявний відеозапис події 20 січня 2017 року з портативного відеореєстратора, який використовується на підставі статті 40 Закону України «Про Національну поліцію».

За приписами частини 2 статті 195 КАС України суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися у суді першої інстанції, з власної ініціативи або за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до суду першої інстанції або необґрунтованим відхилення їх судом першої інстанції. Суд апеляційної інстанції може дослідити також докази, які досліджувалися судом першої інстанції з порушенням вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 71 КАС України принцип презумпції винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, посилаючись на докази.

Досліджуючи обставини події, колегія суддів зазначає, що відеозапис містить відеоінформацію про те, що автомобіль FIAT NUOVA DOBLO, днз НОМЕР_1 позивачем був зупинений 20 січня 2017 року о 12:10 год. на перехресті за дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) та 1.13 світлофором так, щоб бачити його сигнали (а.с.25).

Згідно п. 16.3 Правил дорожнього руху України визначено, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Враховуючи те, що зазначений відеозапис містить інформацію про обставини події, підтверджує скоєння позивачем адміністративного правопорушення - зупинку транспортного засобу на перехресті за стоп-лінією, він має розглядатись судом як речовий доказ і оцінюватись у визначений процесуальним законом спосіб.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що зазначений речовий доказ відповідає критеріям належності та допустимості, оскільки одержаний з дотриманням закону та, як вже зазначалось, містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Крім того, з постанови вбачається, що позивачем не було надано представнику поліції страхового полісу цівільно- правової відповідальності, чим порушено п.2.1. "ґ" Правил дорожнього руху України, приписами якого визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Будь - які докази наявності страхового полісу у позивача станом на 20.01.2017 року в матеріалах справи відсутні, а тому, підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, та прийняття оскаржуваної постанови є правомірними.

Крім того, в матеріалах справи наявні докази з сайту МТСБУ, які підтверджують відсутність у позивача обов'язкового полісу цивільно-правовї відповідальності власників наземних ТЗ (а.с.24).

Приписами ст. 36 КУпАП визначено, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Відповідальність за порушення п. 16.3 ПДР України передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідальність за порушення п.2.1. "ґ" ПДР України передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідачем при винесенні постанови визначено відповідальність позивача межах приписів ст. 36 КУпАП.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем його прав, передбачених статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через неможливість надати письмові пояснення, скористатись правовою допомогою, а також порядку розгляду адміністративної справи, колегія суддів зазначає наступне.

З 08 серпня 2015 року набрав чинності Закон України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року, яким внесені зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення. Цими змінами законодавець наділив органи Національної поліції правом розглядати справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв (стаття 222 КУпАП). Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень (стаття 276 КУпАП). Наведеним вище Законом України № 596-УІІІ від 14.07.2015 року внесені зміни і у статтю 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в якій визначені випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається. Так, законодавець звільнив Національну поліцію від обов'язку складати протокол у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до її компетенції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. При цьому, уповноважені органи (посадові особи) отримали право на місці вчинення правопорушення виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Слід також зазначити, що Законом № 596-УІІІ від 14.07.2015 року законодавець позбавив осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху права на складання протоколу, віднісши їх розгляд до скороченого провадження.

Аналізуючи наведені вище норми Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції, чинній на час скоєння порушення та прийняття спірної постанови, колегія суддів дійшла висновку, що працівники органів і підрозділів Національної поліції з 08 серпня 2015 року наділені відповідно до Закону № 596-УІІІ від 14.07.2015 року правом розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, у тому числі, на місці вчинення правопорушення. Зазначений Закон не визнаний неконституційним, а відтак, є обов'язковим до виконання, як нормативно-правовий акт вищої юридичної сили.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції неповно встановлені обставини у справі, а його висновки не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до приписів статті 202 Кодексу адміністративного судочинства України. У задоволенні адміністративного позову слід відмовити за наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 197, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2017 року № 204/662/17 (2-а/2004/72/17) - скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду.

Головуючий: С.В. Чабаненко

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай