Справа № 752/4747/17
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 752/4747/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ладиченко С.В. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, просила: визнати неправомірною відмову відповідача у здійсненні перерахунку призначеного їй довічного грошового утримання судді у відставці; зобов'язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті згідно трудової книжки та довідки, наданої відповідачу за період з 01 вересня 1974 року по 01 липень 1977 року - 1 рік 05 місяців; зобов'язати відповідача здійснити їй перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 13 вересня 2016 року з урахуванням раніше здійснених виплат.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року адміністративний позов задоволено частково: визнано неправомірною відмову Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в перерахунку пенсії ОСОБА_2; зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати ОСОБА_2 до стажу роботи, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1974 року по 01 липня 1977 року; зобов'язано Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_2 перерахунок і виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 88% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання з 01 лютого 2017 року, з урахуванням раніше здійснених виплат; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Правобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 в період з 03 січня 1994 року до 12 вересня 2016 року працювала суддею Донецького обласного суду, суддею апеляційного суду Донецької області.

На підставі Постанови Верховної Ради України від 08 вересня 2016 року наказом голови Апеляційного суду Донецької області № 270к від 12 вересня 2016 року позивач ОСОБА_2 була відрахована зі штату апеляційного суду Донецької області у зв'язку із поданням заяви про відставку на підставі ст. ст. 29 , 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

05 жовтня 2016 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З розпорядження № 70905 від 26 жовтня 2016 року вбачається, що щомісячне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено в розмірі 84% від заробітку працюючого судді на відповідній посаді.

В розпорядженні зазначено, що загальний трудовий стаж (повний) складає 43 років 10 місяців 11 днів. Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зарахований стаж судді 22 роки 08 місяців 12 днів, але половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті з 01 вересня 1974 року по 01 липня 1977 року, тобто 1 рік 5 місяців, не враховано.

25 січня 2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання та просила визначити розмір грошового утримання в розмірі 88% із заробітку працюючого судді з врахуванням стажу роботи на посаді судді : 22 роки 8 місяців 10 днів та половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних закладах: 1 рік 5 місяців, а всього: 24 роки 01 місяць 11 днів відповідно наданої відповідачу довідки та трудової книжки.

Однак, 09 лютого 2017 року позивач отримала від відповідача письмову відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання, виходячи із 88% з урахуванням стажу за період навчання з посиланням на ст. 137 Закону України № 1402-У111 від 2 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів».

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернулась до суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що відмовивши позивачу в перерахунку щомісячного грошового утримання судді з 84% на 88% від заробітної плати працюючого судді на відповідній посаді, не зарахувавши до стажу роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половину строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах відповідач діяв неправомірно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 138 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

В свою чергу, згідно ст. 135 Закону № 2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи, що дає судді Конституційного Суду України право на відставку і виплату вихідної допомоги, зараховується також стаж іншої практичної, наукової, педагогічної роботи за фахом та стаж державної служби.

При цьому, пунктом 11 Розділу XIII Перехідні положення Закону № 2453-VI визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів» (далі - Закон № 2862-XII, в редакції, яка діяла на день набрання чинності Законом № 2453-VI) було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Водночас, спірні правовідносини врегульовані також постановою Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (далі - постанова КМУ № 865, чинна станом на день набрання чинності Законом № 2453-VI у відповідній цьому періоду редакції), абзацом 2 пункту 3-1 якої було передбачено зарахування до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Таким чином, законодавством, що діяло на день набрання чинності Законом № 2453-VI було передбачено зарахування спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, оскільки ОСОБА_2 була обрана на посаду судді до набрання чинності цим Законом.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 13 липня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 13 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.