Справа № 826/16622/16
Суддя: Шрамко Ю.Т.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14 вересня 2017 року 14:10 № 826/16622/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шрамко Ю.Т., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва, (також далі - суд), надійшла позовна заява ОСОБА_1, (далі - позивач, ОСОБА_1.), до Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, (далі - відповідач), третя особа - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", (далі - третя особа, ПАТ "Укрсоцбанк"), про:

- визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови скасувати постанову від 11.10.2011 року у виконавчому провадженні №29187255 в частині накладення арешту на все майно боржника та заборону здійснення відчуження будь-якого майна, що належить боржнику;

- зобов'язання відповідача скасувати постанову від 11.10.2011 року у виконавчому провадженні №29187255, в частині накладання арешту на все майно боржника та заборону здійснення відчуження будь-якого майна, що належить боржнику;

- зобов'язання відповідача зняти арешт з транспортного засобу марки Chevrolet Lacetti, ДНЗ НОМЕР_2, 2006 p.в.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що оскаржувані рішення та дії (бездіяльність) прийняті (вчиненні) відповідачем необґрунтовано та з порушенням вимог, передбачених нормами Закону України "Про виконавче провадження".

Представники відповідача та третьої особи у відповідні судові засідання не прибули, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, заяви про розгляд справи за їх відсутності та/або письмові заперечення проти позову до суду не надійшли.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

У подальшому, суд, керуючись ст. 55 КАС України, допустив заміну відповідача на його правонаступника - Солом'янський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, (далі - відповідач).

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

06 грудня 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. складено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5856, (далі - виконавчий напис №5856), згідно якого пропонувалось звернути стягнення на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, (далі - квартира), що належить позивачу, ОСОБА_4 та передана ними ПАТ "Укрсоцбанк" в іпотеку; за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаної квартири, пропонувалось задовольнити вимоги ПАТ "Укрсоцбанк" на загальну суму 55680,42 дол. США, що в еквіваленті - 440593,59 грн.

11 жовтня 2011 року головним державним виконавцем відповідача Мазуром Ю.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №29187255 по примусовому виконанню виконавчого напису №5856, (далі - Постанова від 11.10.2011 р.). Крім того, вказаною Постановою від 11.10.2011 р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику (позивачу), та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке йому належить.

У контексті викладеного суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон).

Так, відповідно до ст. 1, ч. 1 ст. 6, абз. 2 ч. 2 ст. 11, ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 17, ч.ч. 1, 2 ст. 25, ч.ч. 1, 2 ст. 54 Закону, в редакції станом на час прийняття Постанови від 11.10.2011 р., виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення)..

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі написи нотаріусів.

Державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем, незважаючи на те, що у виконавчому написі №5856 пропонувалось звернути стягнення лише на квартиру, Постановою від 11.10.2011 р. накладено арешт на все майно позивача та заборонено його відчуження, що, за переконанням суду, суперечить вимогам законодавства.

При цьому, позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови скасувати Постанову від 11.10.2011 року в частині накладення арешту на все майно боржника та заборону здійснення відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, а також зобов'язання відповідача скасувати її, не підлягають задоволенню, оскільки відповідач в межах спірних правовідносин не наділений повноваженнями щодо скасування постанови в цілому та/або в частині.

Разом з тим, зобов'язання відповідача зняти арешт з транспортного засобу марки Chevrolet Lacetti, ДНЗ НОМЕР_2, 2006 p.в., за переконанням суду, не буде належним та достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача.

Так, виходячи з того, що судом встановлено протиправність дій відповідача в межах виконавчого провадження №29187255 в частині накладення арешту на все майно позивача та заборони його відчуження, суд приходить до висновку, що належним та достатнім способом захисту порушених прав та інтересів позивача буде визнання протиправною та скасування Постанови від 11.10.2011 року в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику, та в частині заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Згідно з ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Таким чином, із системного аналізу вище викладених норм та з'ясованих обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, третя особа - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", про визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити певні дії є таким, що не підлягає задоволенню в частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 69-71, 86, 94, 128, 158-163, 167, 181 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві Мазура Ю.С. про відкриття виконавчого провадження ВП №29187255 від 11 жовтня 2011 року в частині накладення арешту на все майно, що належить боржнику, та в частині заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

3. Позов в іншій частині залишити без задоволення.

4. Присудити на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) частину сплаченого ним судового збору у розмірі 275,61 грн. (двісті сімдесят п'ять гривень шістдесят одна копійка) за рахунок бюджетних асигнувань Солом'янського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві ().

Відповідно до ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Згідно зі ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Ю.Т. Шрамко