Справа № 206/3375/17 (2-а/206/104/17)
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - Білак С. В.
Головуючий у 1 інстанції Кушнірчук Р.О.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
06 вересня 2017 року справа № 206/3375/17 (2-а/206/104/17)
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр. Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Шальєвої В.А. Юрко І.В. , розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року у справі №206/3375/17 (2-а/206/104/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 5 роти УПП м.Дніпро лейтенанта поліції Чуприни Антона Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 3 батальйону 5 роти УПП м.Дніпро лейтенанта поліції Чуприни Антона Сергійовича (далі відповідач), в якому просив визнати постанову серії ЕАА №112703 від 17 червня 2017 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її на підставі відсутності події та складу адміністративного правопорушення, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17 червня 2017 року близько 21 год. 50 хв. керуючи автомобілем Форд ДН НОМЕР_1 та рухаючись по проспекту Яворницького, він був зупинений відповідачем, який звинуватив його у проїзді проїзної частини в момент, коли трамвай відчинив двері. Однак правил дорожнього руху він не порушував, а навпаки, виконав їх відповідно до ПДР України. Проте, відповідач склав відносно нього постанову серії ЕАА №112703 про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 гривень, з якою позивач не згоден.

Постановою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії інспектора 3 батальону 5 роти УПП міста Дніпро лейтенанта поліції Чуприни Антона Сергійовича по складанню постанови серії ЕАА №112703 від 17.06.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 425,00 грн. - неправомірними.

Скасовано постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАА № 112703 від 17.06.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які не відповідають обставинам справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що 17.06.2017 року рухаючись по пр.Дмитра Яворницького інспектором УПП м.Дніпра було виявлено порушення позивачем п.18.8 Правил дорожнього руху, а саме на зупинці «Кінотеатр Родіна» здійснив зупинку трамвай для висадки посадки пасажирів, проте автомобіль під кермуванням позивача продовжив рух автомобіля на відчинені двері трамваю, коли з нього виходили люди.

За результатами розгляду адміністративної справи та з метою припинення вказаного правопорушення, а також забезпечення дотримання вимог Правил до позивача було застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 425 грн., шляхом винесення постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАА №112703 від 17.06.2017 року, відповідно до вимог Інструкції, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 року №1395.

До суду апеляційної інстанції надано відео з нагрудної камери відповідача, яка фіксувала весь процес оформлення адміністративного правопорушення, а також зафіксувала момент скоєння позивачем самого правопорушення.

Посилаючись на рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року судом першої інстанції не було враховано, що з 08 серпня 2015 року, тобто після прийняття наведеного рішення набрали чинності зміни до КУпАП, цими змінами законодавець наділив орган Національної поліції правом розглядати справи про адміністративне правопорушення, а тому числі, правил дорожнього руху на місці вчинення адміністративного правопорушення за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядав справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що 17 червня 2017 року відповідачем у відношенні позивача було винесено постанову серії ЕАА №112703 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої позивач 17.06.2017 року о 21:47 год., керуючи автомобілем Ford Sierra, номерний знак НОМЕР_1 по пр.Дмитра Яворницького, здійснив проїзд на відчинені двері трамваю коли з них виходили люди, чим порушив п.18.8 ПДР, водій не зупинився перед трамваєм, щоб дати дорогу пішоходам. Згідно даної постанови на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. на підставі ч.2 ст.122 КУпАП. (а.с.3-4)

Задовольняючи адміністративний позов в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, а тому відсутні і підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності.

З наведеними висновками суду першої колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п.18.8 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1360 (далі ПДР), водій транспортного засобу повинен зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йдуть з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на зупинці, якщо посадка чи висадка проводиться з проїзної частини чи посадкового майданчика, розміщеного на ній.

Продовжувати рух дозволяється лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину і в трамваї зачиняться двері.

Згідно з ч.5 ст.14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з частиною ч.2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею ст.245 КУпАП визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до ст.246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст.258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п`ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 року, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частиною першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частиною першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одиннадцятою статті 1й33-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

З вищевикладених норм вбачається, що у разі вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідальність за яке, серед іншого, передбачена ч.2 ст.122 КУпАП, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення, що свідчить про правомірність дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття оскаржуваної постанови серії ЕАА №112703 від 17.06.2017 року на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст.283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Згідно з ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В наявної в матеріалах справи копії постанови серії ЕАА №112703 від 17.06.2017 року вбачається, що вона містить усі передбачені ст.283 КУпАП данні, а отже за формою та змістом відповідає вимогам діючого законодавства.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Відповідно до ст.70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали. Суд може збирати докази з власної ініціативи. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Апелянтом, в обгрунтування правомірності оскаржуваної постанови, до суду апеляційної інстанції було надано відеозапис вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, з якого колегією суддів встановлено, що позивач дійсно 17.06.2017 року близько 21:47 год., керуючи автомобілем Ford Sierra, номерний знак НОМЕР_1 по пр.Дмитра Яворницького, здійснив проїзд на відчинені двері трамваю коли з них виходили люди, чим порушив п.18.8 ПДР.

З адміністративного позову вбачається, що позивач не заперечує, що здійснив проїзд на відчинені двері трамваю. Оскільки він рухався на зелений сигнал світлофора, вважає що не порушував ПДР, а навпаки їх виконав. Зазначив, що перед перехрестям пр.Д.Яворницького та вул.Столярова зліва по напрямку руху знаходиться зупинка трамвая на тротуарі, а не на проїзній частині.

З наведеними доводами позивача колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до п.1.10 ПДР терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

проїзна частина елемент дороги, призначений для руху нерейкових транспортних засобів. Дорога може мати декілька проїзних частин, межами яких є розділювальні смуги;

край проїзної частини (для нерейкових транспортних засобів) видима умовна чи позначена дорожньою розміткою лінія на проїзній частині в місці її прилягання до узбіччя, тротуару, газону, розділювальної смуги, смуги для руху трамваїв, велосипедної або пішохідної доріжки;

тротуар елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном;

узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами.

З наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що висадка та посадка пасажирів на трамвайній зупинці в розглянутому випадку проводиться з посадкового майданчика розміщеного на проїзній частині, посадковий майданчик не знаходиться на тротуарі (елементу дороги, призначеного для руху пішоходів), не виділений конструктивно (відсутні конструкції які б розділяли посадовий майданчик від полоси для руху транспортних засобів) або суцільною лінією дорожньої розмітки, отже водій транспортного засобу повинен був зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, які йшли з боку відчинених дверей до (або від) трамвая, що стоїть на цій зупинці, а продовжувати рух повинен був лише тоді, коли пішоходи залишать проїзну частину та двері трамвая зачиняться.

Також спростовуються наявним в матеріалах справи відеозаписом посилання позивач на те, що він рухався на зелений сигнал світлофора. З відеозапису вбачається, що в момент зупинки трамваю та висадки пасажирів, на перехресті працював червоний сигнал світлофору. Порушивши п.18.8 ПДР позивач здійснив проїзд на відчинені двері трамваю коли з нього виходили люди та під`їхав ближче до світлофора навпроти відчинених дверей трамваю, після увімкнення зеленого сигналу світлофору продовжив рух, проте двері трамвая ще були відчинені.

За наведених обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що наявними в матеріалах справи доказами в повному обсязі підтверджено подію та склад адміністративного правопорушення позивача, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що безпідставними та необґрунтованими є висновки суду першої інстанції про необхідність розгляду справи про адміністративне правопорушення за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення, оскільки відповідно до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З вищевикладеної норми вбачається, що в розглядуваному випадку постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справи про таке правопорушення.

Необхідно зазначити, що рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015, на яке посилається суд першої інстанції, приймалось до моменту внесення змін до КУпАП, а тому дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу є правомірними.

З огляду на вищевикладені обставини та беручи до уваги досліджені докази, колегія суддів прийшла до висновку, що дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача є правомірними, а постанова серії ЕАА № 112703 від 17.06.2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП прийнята з дотриманням норм діючого законодавства, а тому підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Відповідно до ст.202 КАС України, підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим у справі обставинам, а рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 160, 167, 184, 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2017 року у справі №206/3375/17 (2-а/206/104/17) за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 5 роти УПП м.Дніпро лейтенанта поліції Чуприни Антона Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення- скасувати.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 5 роти УПП м.Дніпро лейтенанта поліції Чуприни Антона Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Постанова набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь в справі, та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді І.В.Юрко

В.А.Шальєва