Справа № 296/12002/13-а
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Галасюк Р.А.
Суддя-доповідач:Шевчук С.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"12" вересня 2017 р. Справа № 296/12002/13-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Мацького Є.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

позивача ОСОБА_3 та представника відповідачів Дубчак М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Житомирської міської ради на постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання не чинними рішення- висновку №185-П-2013, рішення -рекомендації постійної депутатської комісії від 23.05.2013року, рішення від №587 від 11.07.2013року, стягнення моральної шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 16 лютого 2016року задоволено позов ОСОБА_3.

Визнано нечинними: рішення- висновок Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого комітету Житомирської міської ради №185-П-2013; рішення - рекомендацію постійної депутатської комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 23.05.2013року; рішення 24 сесії шостого скликання Житомирської міської ради №587 від 11.07.2013року.

Стягнуто з Виконавчого комітету Житомирської міської ради на користь ОСОБА_5 100 000грн. моральної шкоди.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги представник відповідачів в судовому засіданні зазначив, що оскаржуване рішення- висновок №185-П-2013, винесено Управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого комітету Житомирської міської ради, обумовлене управління є окремою юридичною особою, самостійним суб'єктом владних повноважень, а тому Житомирська міська Рада та Виконавчий комітет Житомирської міської ради є не належними відповідачами за позовною вимогою про визнання нечинним зазначеного рішення-висновку. Також представник вказав, що рішення - рекомендація постійної депутатської комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 23.05.2013року не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не породжує жодних правових наслідків для позивача, оскільки носить рекомендаційний характер. Відносно рішення 24 сесії шостого скликання Житомирської міської ради №587 від 11.07.2013року представник відповідачів зазначив, що лише п.п. 9.1 п.9 стосується прав та інтересів позивача. У вказаному пункті зазначеного рішення, позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі ст. 39, 118,123 Земельного Кодексу України, ст. 17,19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", зокрема - невідповідність чинному містобудівному законодавству.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, заявах та клопотаннях позивача в тому рахунку і від 19.04.2017, від 11.09.2017року, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 195 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

1. Досліджуючи доводи апеляційної скарги з приводу прийнятого судом рішення щодо визнання нечинним рішення- висновку №185-П-2013 (а.с. 40,41 т.2), то колегією суддів встановлено, що обумовлене рішення винесено Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого комітету Житомирської міської ради.

Відповідно до Положення про управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради, затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 21.06.2012 №393, управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Житомирської міської ради є виконавчим органом, окремою юридичною особою та самостійним суб'єктом владних повноважень, а тому Житомирська міська Рада та Виконавчий комітет Житомирської міської ради є не належними відповідачами за позовною вимогою про визнання нечинним зазначеного рішення-висновку

Однак, Управління містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого комітету Житомирської міської ради не було в установленому порядку залучено до розгляду справи в якості відповідача.

Відтак, у суду відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, адресованих Житомирській міській Раді та Виконавчому комітету Житомирської міської ради про скасування рішення- висновку №185-П-2013, яке зазначеними суб'єктами владних повноважень не приймалось.

Суд першої інстанції приймаючи оскаржуване судове рішення на вказані обставини не зважив, не врахував обставин, що позов звернено до Житомирської міської Ради та Виконавчого комітету Житомирської міської ради, в той час як оскаржуване рішення- висновок №185-П-2013, винесено іншим суб'єктом- Управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого комітету Житомирської міської ради.

2. Стосовно прийнятого рішення про визнання не чинним рішення - рекомендації постійної депутатської комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 23.05.2013року, то колегією суддів встановлено, що відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

Наведена процесуальна норма кореспондується з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, в силу вимог якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до ч.1, 4,7 ст. 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету.

Постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм і бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями і співдоповідями

Відтак, прийняттю рішення на сесії міської ради передує попередній розгляд, вивчення і підготовка питань постійними комісіями, які вправі розробляти проекти рішень ради.

За таких обставин, підготовка постійними депутатськими комісіями проектів рішень не виходить за межі прав та повноважень таких комісій.

Однак, вказані проекти рішень постійних комісій носять виключно рекомендаційний характер та не породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин. Вказані рішення -рекомендації не є ні нормативно -правовим актом, ні актом індивідуальної дії.

Отож, оскаржуване рішення - рекомендація постійної депутатської комісії з питань містобудування, архітектури та землекористування Житомирської міської ради від 23.05.2013року не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень, а отже не породжує правовідносин, що можуть бути предметом спору.

Таким чином, рішення -рекомендація постійної депутатської комісії не змінює стану суб'єктивних прав позивача та не створює жодних додаткових обов'язків для нього, що в свою чергу, виключає підстави для задоволення адміністративного позову в розглядуваній ситуації.

3. Стосовно прийнятого рішення 24 сесії шостого скликання Житомирської міської ради №587 від 11.07.2013року, то колегією суддів встановлено, що обумовлене рішення стосується прав та інтересів позивача лише в частині п. п. 9.1 п. 9, яким позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Інші пункти рішення Житомирської міської ради №587, у тому числі п.п. 1-8 та пп.пп. 9.2-9.7 не стосується прав, інтересів та обов'язків позивача. Відтак, суд першої інстанції безпідставно скасував зазначене рішення в цілому.

Що ж до п. п. 9.1 п. 9 названого рішення, то підставою для відмови слугували положення ст. 39, 118,123 Земельного Кодексу України, ст. 17,19 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", зокрема - невідповідність чинному містобудівному законодавству. Зазначена земельна ділянка розташована в межах "червоних ліній" перспективного розвитку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2.

Відповідно до ст. 39 Земельного кодексу України, використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови.

Згідно з ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Частиною 3 ст. 123 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Надані суду викопіювання з Генерального плану міста Житомира, затвердженого рішенням Житомирської міської ради 23 скликання від 26.12.2001 №266, зазначена земельна ділянка площею 0.1000 га по АДРЕСА_2 розташована на території багатоповерхової житлової забудови, де розміщення малоповерхової та садибної житлової забудови не передбачено.

Відповідно до проекту «червоних» ліній вулиць та доріг з уточненням окремих положень Генерального плану м. Житомира, затвердженого рішенням Житомирської міської ради від 09.12.2005 № 583, земельна ділянка, що пропонується для оформлення розташована в межах «червоних» ліній перспективного розвитку АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2.

Відповідно до вимог ДБН 360-92** "Планування і забудова міських і сільських поселень", ДБН В.2.3.5-5-2001 "Вулиці та дороги населених пунктів", висновку №185-П/2013 Управлінням містобудування, архітектури та дизайну міського середовища Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 06.05.2013 №935/13 розміщення об'єктів капітального будівництва заборонено в межах "червоних ліній".

Судом також враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка набрала чинності 01.01.2013, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Однак, у м. Житомирі план зонування та детальний план території, у тому числі земельної ділянки площею 0.1000 га по АДРЕСА_2- відсутній.

З огляду на зазначене, рішення Житомирської міської ради від 11.07.2013 № 587 в частині відмови ОСОБА_3 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (п.9.1) прийнятий у відповідності до вимог чинного законодавства України, а відтак у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення названої позовної вимоги.

4. Що ж до позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то за приписами частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, суд при вирішенні зазначеного питання повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Проте, як вбачається з позовної заяви, матеріалів справи позивач не надав достатніх доказів і таких не встановив суд про заподіяння йому моральної шкоди.

Згідно зі ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Таким чином, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до норм адміністративного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п. 5 Постанови ВСУ №4, при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Однак, суд першої інстанції всупереч вищевказаним вимогам чинного законодавства України задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 незважаючи на відсутність у матеріалах справи належних доказів заподіяння ОСОБА_3 моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, будь-якого підтвердження за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні їй саме виконавчим комітетом Житомирської міської ради, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі ОСОБА_3 оцінює заподіяну їй шкоду та з чого вона при цьому виходила, а також відсутнє підтвердження існування інших обставин, що мають значення для вирішення спору. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про причинно-наслідковий зв'язок між діями виконавчого комітету Житомирської міської ради, які вчинялись в межах наданих йому повноважень, та заявленою ОСОБА_3 моральною шкодою.

За таких обставин, з урахування вимог матеріального закону, підстав для стягнення моральної шкоди у суду першої інстанції не було. Відтак, рішення суду першої інстанції у вказаній частині є протиправним.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у суду апеляційної інстанції відсутні правові підстави для задоволення клопотань позивача про визнання не чинною апеляційної скарги та клопотань відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження та постановляння окремої ухвали.

Враховуючи все викладене разом, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду скасувати з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Житомирської міської ради задовольнити, постанову Корольовського районного суду м. Житомира від "16" лютого 2016 р. скасувати, прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до Житомирської міської ради, Виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання не чинними рішення -висновку №185-П-2013, рішення -рекомендації постійної депутатської комісії від 23.05.2013року, рішення №587 від 11.07.2013року та стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: А.Ю.Бучик

Є.М. Мацький

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу/відповідачам: Житомирська міська рада майдан С.П.Корольова,4/2,м.Житомир,10014

4- Виконавчий комітет Житомирської міської ради майдан С.П. Корольова, 4/2,м. Житомир,10014

- ,