Справа № 369/8599/16-а
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 369/8599/16-а Головуючий у 1-й інстанції Волчко А.Я.
Суддя-доповідач Парінов А.Б.
14 вересня 2017 року м. Київ
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції погодився з доводами відповідача щодо того, що позивачем було допущено порушення митних правил, що підтверджується належними доказами.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, двоє з трьох суддів колегії суддів погодилися з висновком суду першої інстанції про відмову в позові та прийшли до висновку, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.
З таким висновком не погоджуюсь з огляду на наступне.
Спірні правовідносини виникли у зв'язку з винесенням митним органом постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності через порушення митних правил, що полягало у недотриманні встановленого законодавством порядку вивезення товарів з території вільної митної зони, зокрема, товару - яхти, бортовий реєстраційний номер «КИВ 5208 К», дата державної реєстрації - 16.05.2012, модель «SPORTINA 595», країна реєстрації - Україна (ст. 477 Митного кодексу України).
Згідно з вимогами ст. 477 Митного кодексу України порушення встановленого законодавством порядку ввезення товарів на територію вільної митної зони, вивезення товарів з цієї території, проведення операцій з товарами, поміщеними в режим вільної митної зони, а так само порушення встановленого частиною другою статті 436 цього Кодексу строку розпорядження товарами, розміщеними у вільній митній зоні, у разі анулювання дозволу на відкриття та експлуатацію цієї зони тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до визначень, наведених у ст. 4 Митного кодексу України, товари - будь-які рухомі речі, у тому числі ті, на які законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергія, що переміщується лініями електропередачі (п. 57).
Згідно частин 1, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Пунктом 3.4 ст. 3 Закону України «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» передбачено, що митні формальності, пов'язані з переміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення та громадян через адміністративний кордон ВЕЗ «Крим», здійснюються у зонах митного контролю, розташованих у місцях, визначених статтею 329 Митного кодексу України.
Статтею 329 Митного кодексу України передбачено, що з метою забезпечення здійснення органами доходів і зборів митного контролю товарів, транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, проведення заходів, пов'язаних з виявленням, попередженням та припиненням контрабанди і порушень митних правил, у пунктах пропуску через державний кордон України, на територіях морських і річкових портів, аеропортів, на залізничних станціях та на територіях підприємств, вільних митних зон, митних складів, складів тимчасового зберігання, а також в інших місцях, визначених відповідно до цього Кодексу, створюються зони митного контролю.
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю» тимчасово закрито пункти пропуску та пункти контролю, зокрема міжнародний пункт пропуску «Євпаторійський морський порт».
Згідно з п.31 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 367, контроль за в'їздом на тимчасово окуповану територію України та виїздом з неї осіб, транспортних засобів і переміщенням вантажів здійснюється в контрольних пунктах уповноваженими службовими особами контрольних органів і служб.
Додатком 1 до вказаної постанови затверджено Перелік контрольних пунктів в'їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї.
Зокрема, встановлено контрольні пункти в'їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для автомобільного сполучення - «Каланчак», «Чаплинка», «Чонгар» та контрольні пункти в'їзду на тимчасово окуповану територію України/виїзду з неї для залізничного сполучення - «Херсон», «Мелітополь», «Вадим», «Новоолексіївка».
Як вбачається з розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №424-р «Про тимчасове закриття пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», пункти пропуску для виїзду з території тимчасово окупованої території України морським шляхом тимчасово закрито.
В період здійснення переміщення яхти позивачем пункти пропуску морським шляхом були відсутні.
У зв'язку з цим у ОСОБА_2 була відсутня можливість здійснити переміщення транспортного засобу морським шляхом через контрольний пункт пропуску.
Як вказує позивач, переміщення яхти було здійснене у зв'язку з неможливістю проведення перереєстрації строку дії суднового білета та свідоцтва про придатність малого судна до плавання на тимчасово окупованій території, що мало наслідком неможливість використання належного йому майна на праві приватної власності.
Згідно з ч. 1 ст. 458 Митного кодексу України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Частиною 1 ст. 486 Митного кодексу України передбачено, що завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Згідно з ч. 1 ст. 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується поясненнями позивача, порушення митних правил обумовлене тим, що державними органами не створено на тимчасово окупованій території АР Крим пунктів пропуску морським шляхом.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
В практиці ЄСПЛ неодноразово наголошувалось, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.
Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов'язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов'язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).
ЄСПЛ у рішеннях у справах «Стретч проти Сполученого Королівства» та «Ісмаїлов проти Російської Федерації» наголошує на одному з обов'язкових критеріїв правомірності втручання у право мирного володіння майном - його «пропорційності», «справедливій рівновазі» між суспільним та приватним інтересами. Складові цього критерію не є універсальними (абсолютними), оскільки не існує чіткого, виключного переліку обставин, установлення яких беззаперечно свідчитиме про додержання чи порушення цієї «справедливої рівноваги».
Отже, особа не повинна нести тягар відповідальності за ситуацію, що склалася внаслідок визнання частини території України тимчасово окупованою та неможливістю здійснення державними органами на цій території своїх повноважень.
Крім цього, матеріалами справи підтверджується, що позивачем було переміщено яхту до порту пропуску «Скадовський морський торговельний порт», де було проведено заходи митного контролю, що підтверджує відсутність умислу ОСОБА_3 на вчинення правопорушення.
Також таке вивезення не пов'язане з цілями функціонування вільної економічної зони.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідачем не було враховано, що через неможливість переміщення яхти іншим способом, крім морського, через заборону окупаційної влади на перевезення навігаційного обладнання та засобів рятування, якими обладнано яхту, позивач не міг використовувати належне йому майно та вивезти його автомобільним чи залізничним шляхом через діючі пункти пропуску.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що в діях позивача відсутня суб'єктивна сторона порушення митних правил, за яке його притягнуто до відповідальності, що виключає можливість притягнення до відповідальності та винесення оскаржуваної постанови.
Враховуючи наведене, вважаю, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Суддя А.Б. Парінов