Справа № 717/1021/17
Суддя: Туржанський В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

11.09.17 Справа №717/1021/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 року смт. Кельменці

14 година 55 хвилин

Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого - судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

з участю позивачки: ОСОБА_1

представника позивачки: ОСОБА_2

представника відповідача: Ваданюк Р.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кельменці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Нелиповецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду позовну заяву, у якій просить визнати незаконними дії Нелиповецької сільської Ради Кельменецького району Чернівецької області, щодо відмови в реєстрації місця проживання ОСОБА_1. Зобов'язати Нелиповецьку сільську раду Кельменецького району Чернівецької області зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1. Судові витрати покласти на Відповідача.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_1 підтримала позов та пояснила, що звернулася до сільської ради щоб зареєстрували її місце проживання. Позивачці відмовили посилаючись на те, що документи невірні.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позов та пояснив, що позивачці та її чоловіку належить квартира адреса якої зазначена як АДРЕСА_1. Позивачка звернулася до сільської ради з приводу реєстрації. Позивачці відмовили. Однак рішення сільської ради про присвоєння номерів будинкам немає. Доказів, які б підтверджували, що квартира має адресу іншу, ніж вказано в наявних у позивачки документах немає.

Представник відповідача Ваданюк Р.М. в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що у листопаді 2016 року до сільської ради звернулася ОСОБА_1 з приводу документів для призначення субсидії і подала документи на квартиру. Позивачці відмовили, оскільки адреса квартири зазначена неправильно. Від позивачки також надходили письмові звернення. У березні 2017 року позивачка звернулася до сільської ради з приводу реєстрації. Позивачці відмовили у реєстрації і роз'яснили причини відмови. Помилки у адресах виникли у зв'язку з тим, що у 1992-1996 роках ВАТ „Кельменецький цукровий завод" проводив приватизацію свого житлового фонду. ВАТ „Кельменецький цукровий завод" назвав шість вулиць. По дві вулиці були під однією назвою. Потім сільська рада присвоїла назви вулиць. Внаслідок допущених помилок квартирам в одному будинку присвоєні різні назви вулиць. Фактично за адресою АДРЕСА_1 розташована земельна ділянка громадянина ОСОБА_11. Вулиці на якій розташований будинок позивачки присвоєно назву АДРЕСА_4.

Судом були досліджені такі інші докази: копію договору купівлі-продажу квартири укладеного 04 січня 2012 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 з однієї сторони та ОСОБА_1 і ОСОБА_10 з іншої сторони, копію витягу про державну реєстрацію прав №32811104 від 10.01.2012 року, копію технічної характеристики квартири, копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №83995533 від 31.03.2017 року, копію листа Нелиповецької сільської ради №21-Б від 07 березня 2017 року, копію заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання від 06 березня 2017 року, копію заяв ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 06 березня 2017 року, копії заяв ОСОБА_1 про зняття з реєстрації місця проживання, копії фіскальних чеків, копію рішення Нелиповецької сільської ради від 08 лютого 2000 року, копію листа архівного відділу Кельменецької районної державної адміністрації №1/74 від 27.03.2017 року, копії рішень виконавчого комітету Нелиповецької сільської ради №52 від 15 червня 2012 року, №94 від 16 листопада 2012 року, №54 від 15 листопада 2013 року, №63 від 20 грудня 2013 року, №16 від 21 березня 2014 року, №20 від 18 квітня 2014 року, №31 від 27 червня 2014 року, №24 від 16 травня 2014 року, №58 від 19 грудня 2014 року, №05 від 16 січня 2015 року, №15 від 20 лютого 2015 року, №46 від 15 жовтня 2015 року, №34 від 17 липня 2015 року, від 15 січня 2016 року, №26 від 20 травня 2016 року,№31 від 17 червня 2016 року, №11 від 17 березня 2017 року, №52 від 18 листопада 2016 року, №37 від 15 липня 2016 року, №33 від 18 серпня 2017 року, №23 від 16 червня 2017 року.

Суд не враховує як докази схеми назв вулиць. Зокрема на таких схемах не зазначено ким та коли вони складені. В схемах відсутні обов'язкові реквізити документів, а саме дата, реєстраційний індекс документа. Обов'язкові реквізити документів передбачені Вимогами до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003 затверджених наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року №55.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1. Вказана обставина стверджується витягом про державну реєстрацію прав №32811104 від 10.01.2012 року.

06 березня 2017 року ОСОБА_1 подала до Нелиповецької сільської ради заяву про реєстрацію свого місця проживання у належній їй квартирі АДРЕСА_1.

07 березня 2017 року позивачці було відмовлено у реєстрації. У якості підстави для відмови у реєстрації зазначено, що на даний час квартира в якій проживає позивачка знаходиться за адресою АДРЕСА_4.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, враховуючи наявність у позивачки витягу про державну реєстрацію прав, державою офіційно визнано, що позивачка є співвласником квартири АДРЕСА_1.

Отже, позивачка має право зареєструвати своє місце проживання у належній їй квартирі.

Порядок реєстрації місця проживання визначається „Правилами реєстрації місця проживання" затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №207 від 02 березня 2016 року.

Пунктом 11 „Правил реєстрації місця проживання" передбачений виключний перелік підстав для відмови в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання. Зокрема орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

- особа не подала необхідних документів або інформації;

- у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

- звернулася особа, яка не досягла 14 років.

В судовому засіданні представник відповідача не довела, що позивачка не подала необхідних документів або інформації або у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними.

Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що будинку в якому розташована квартира позивачки присвоєно адресу: АДРЕСА_4. Зокрема в матеріалах справи відсутні докази присвоєння будинку в якому розташована квартира позивачки номера АДРЕСА_4.

Суд вважає, що належними доказом присвоєння квартирі позивачки іншої адреси ніж та, яка зазначена у витязі про державну реєстрацію прав, є рішення вповноваженого органу. У матеріалах справи таке рішення відсутнє.

Таким чином, за результатом системного аналізу викладених законодавчих норм та обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відмови позивачці в реєстрації місця проживання та, відповідно, про відсутність у відповідача підстав для прийняття оскаржуваного рішення.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення та, відповідно, про його скасування.

В той же час, вимоги позивача про зобов'язання відповідача зареєструвати місце проживання ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Згідно до п.3 „Правил реєстрації місця проживання" - реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно ч.1,2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову, зокрема, про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

З вищевикладених законодавчих норм встановлено, що реєстрація місця проживання, здійснюється шляхом прийняття відповідачем відповідного рішення.

З огляду на положення ч.2 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти будь-яке рішення.

Аналогічна правова позиція підтверджується постановою Вищого адміністративного суду України від 21.10.2010 року № П-278/10, якою встановлено, що з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими ст.86 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1, 2 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В свою чергу, відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним оскаржуваного рішення з урахуванням вимог, встановлених ч.2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Приймаючий до уваги викладене, на підставі ч. 1 ст. 2 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п.11 Правил реєстрації місця проживання" затверджених Постановою Кабінету міністрів України №207 від 02 березня 2016 року та керуючись ст.ст. 94, 158-163, КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення виконавчого органу Нелиповецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області, яке викладено у листі №21-Б від 07 березня 2017 року про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_1.

Зобов'язати виконавчий орган Нелиповецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про реєстрацію її місця проживання подану 06 березня 2017 року.

Стягнути з Нелиповецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області на користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) гривень в рахунок відшкодування судових витрат понесених по сплаті судового збору.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови сторонами до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кельменецький районний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Суддя: