Справа № 338/650/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8731/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання - Куціль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції та інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції Деренька Маряна Мирославовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції (далі - УПП) та інспектора роти №4 батальйону УПП Деренька М.М. (далі - Інспектор) у якому просив визнати постанову Інспектора про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №781939 від 01.06.2017 (далі - Постанова). протиправною та скасувати її.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що правопорушення передбачене ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора, не вчиняв. Зазначає, що рухався автомобілем в сторону м.Івано-Франківська і на перехресті проїзних частин проїхав перший світлофор згідно із сигналом, що дозволяє рух. Під'їжджаючи до другого світлофора побачив, що зелений сигнал почав працювати в режимі миготіння, і тому продовжив рух і проїхав на перехрестя, коли загорівся жовтий сигнал світлофора, а згідно вимог п.16.8 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі - ПДР) водій, який виїхав на перехрестя проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року у справі №338/650/17 позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити. В апеляційній скарзі покликається на те, що твердження позивача зазначені у позові не відповідають дійсності, оскільки наближаючись на патрульній машині до вул.Крехівської з боку вул.Двірська с.Крихівці Івано-Франківської міської ради, Інспектор побачив, як транспортний засіб ОСОБА_1 проїхав перехрестя вказаних вулиць на червоний сигнал світлофора, який забороняє рух. Додатково зазначає, що в момент проїзду вказаного перехрестя проїзну частину почали переходити пішоходи на дозволений їм сигнал світлофора та були піддані ризику наїзду на них.

Позивач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

Сторони в судове засідання не з'явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та просили про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до досліджених під час судового розгляду справи доказів неможливо встановити факт вчинення позивачем відповідного правопорушення.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що о 13/30 год 01.06.2017 позивач, керуючи легковим автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номерний знак НОМЕР_1, проїхав регульоване перехрестя вулиць Двірська і Крихівецька с.Крихівці Івано-Франківської міської ради на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив, пп. «е» п.8.7.3 розділу 8 ПДР.

На підставі наведеного, Інспектором винесено Постанову, згідно якої ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн (а.с.4).

Не погоджуючись із прийнятою Постановою позивач звернувся до суду із цим позовом.

Підпунктом «е» п.8.7.3 розділу 8 ПДР передбачено, що червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних мигтливих сигнали забороняють рух.

За змістом ч.2 ст.122 КУпАП проїзд на заборонний сигнал світлофора тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття ж 222 КУпАП зазначає, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за порушення правил дорожнього руху за частинами 1, 2, 3 ст.122 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Нормами ст.258 КУпАП встановлена можливість уповноваженим органам (посадовим особам) на місці вчинення правопорушення (зокрема, такого як і було вчинено позивачем) виносити постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

У відповідності до приписів розділу ІІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853; далі - Інструкція) постанова у справі про адміністративні правопорушення передбачені частинами 1, 2 і 3 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (п.9 розділу ІІІ Інструкції).

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ст.258 КУпАП).

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст.285 КУпАП).

Копія постанови вручається під підпис (п.5 розділу IV Інструкції).

З матеріалів справи видно, що при врученні Постанови ОСОБА_1 від підпису та отримання копії такої відмовився. Однак, як пізніше уточнив Постанову він отримав 13.06.2017 поштовим зв'язком (а.с.10).

Покликання позивача на те, що при прийнятті оскаржуваної Постанови, не складався протокол про адміністративне правопорушення, а також, що розгляд справи про адміністративне правопорушення та накладення на нього адміністративного стягнення відбувся на місці вчинення правопорушення призводить до порушення вимог статтей 268 та 283 КУпАП, не можуть братися апеляційним судом до уваги, оскільки враховуючи вищенаведені вимоги КУпАП Постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, крім того при розгляді відповідної категорії справ протоколи про адміністративні правопорушення не складаються, а постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху складаються на місці вчинення правопорушення.

Згідно з ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На спростування доводів позивача та підтвердження того, що останній дійсно допустив порушення вимог пп. «е» п.8.7.3 розділу 8 ПДР відповідачем ще до розгляду справи судом першої інстанції разом із запереченнями на позов, було долучено відеоматеріали з камер відеореєстратора автомобіля Інспектора, на яких зафіксовано наступні події. Інспектор перебуваючи патрульним автомобілем на вул. Двірська, паралельно до якої розташована пряма дорога по вул.Крихівецька, зупинившись на червоний сигнал світлофора перед ще одним автомобілем мав намір продовжувати рух, після зеленого світла на світлофорі, що відповідно дозволяв виїзд автомобілів із вул.Двірської на вул.Крихівецька, по якій уже загорілось зелене світло для пішоходів, та відповідно забороняло проїзд для автомобілів, які рухалися по прямій смузі цієї вулиці, побачив, як автомобіль позивача не зупинившись на червоний сигнал світлофора проїхав по зазначеній дорозі, яку уже переходили пішоходи, які як вірно зазначає відповідач могли бути піддані ризику наїзду на них.

Посилання ж позивача на п.16.8 ПДР за змістом якого, водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді, в розглядуваному випадку не можуть вважатися такими, що спростовують факт проїзду на заборонений сигнал світлофора, оскільки, як зазначає сам правопорушник, він наближаючись до другого світлофора, який розташований перед перехрестям вулиць, побачив, що зелене світло на світлофорі працювало в режимі миготіння, і незважаючи на це він продовжив рух і проїхав перехрестя коли загорівся жовтий сигнал світлофора.

При цьому, цим же п.16.8 ПДР передбачено, що якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

У п.8.7.3 ПДР зазначено, що зелений миготливий сигнал світлофора дозволяє рух, але інформує, про те, що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

А тому зважаючи на те, що позивач ще до проїзду перехрестя вулиць бачив сигнал світлофора, що попереджав про зміну сигналів, які забороняють рух, і відповідно мав можливість зупинитися, оскільки не здійснював ніяких маневрів, а їхав по прямій вулиці дороги, яку уже переходили пішоходи, і рухались у протилежну від пішоходів сторону автомобілі із перехрестя іншої вулиці, апеляційний суд приходить до переконання про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 щодо скасування Постанови, так як, в Інспектора були достатні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності та накладення відповідного стягнення.

З огляду на вищевказане, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 17 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч.3 ст.160 КАС - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повний текст виготовлений 18 вересня 2017 року.