Справа № 826/2767/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

08 вересня 2017 року м. Київ№ 826/2767/17
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Борсуковській А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України Луценка Ю.В. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

З позовом до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1) до Генерального прокурора України Луценка Ю.В. (надалі - відповідач), в якому просить: визнати неправомірними дії відповідача в частині ненадання належної відповіді на заяву-скаргу від 14.05.2016 року, спрямовану Генеральній прокуратурі України рекомендованим листом 14.05.2016 року; зобов'язати Генерального прокурора України надати повну вмотивовану відповідь на заяву від 14.05.2016 року, спрямовану Генеральній прокуратурі України рекомендованим листом 14.05.2016 року №615, з поясненням права на оскарження чи подання позову про заподіяну шкоду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2767/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згодом, представник відповідача подав до суду письмове клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного кодексу України. В обґрунтування заявленого клопотання представник відповідача посилається на те, що питання, пов'язані з розглядом заяв про вчинення кримінальних правопорушень регулюється виключно кримінально-процесуальним законодавством, у зв'язку з чим позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

У судовому засіданні 08.09.2017 на обговорення поставлено питання про закриття провадження у справі у зв'язку з тим, що предметом даної справи є оскарження розрахунки плати за проїзд, що не є рішенням органу владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства.

Представник відповідача підтримав заявлене клопотання.

Позивач у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та жодних заяв (клопотань) до суду не подав, що не перешкоджає розгляду клопотання відповідача.

Вирішуючи клопотання по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відтак, обов'язковою ознакою публічно-правового спору, що підлягає розгляду судом в порядку адміністративного судочинства є підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень та участь у публічно-правовому спорі з однієї сторони суб'єкта, наділеного владними повноваженнями, який здійснює владні управлінські функції, при цьому ці функції та повноваження повинні здійснюватись цим суб'єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Частиною 2 ст. 4 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Таким чином, вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, наведено в ч. 3 ст. 17 КАС України.

Суд встановив, що спір у даній справі стосується правомірності дій Генпрокуратури при розгляді скарги на дії працівників районної прокуратури Черкаської області, які не виконали вимоги окремої ухвали Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.10.2007 року у справі №8/1-07р та в порядку ст. 97 Кримінально-процесуального кодексу України не прийняли рішення про порушення кримінальної справи за фактом злочинів, передбачених ст.ст. 364, 366 і 367 Кримінального кодексу України.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування та прокурора врегульовано кримінальним процесуальним законодавством.

Також у рішенні Конституційного Суду від 14.12.2011 №19-рп/2011 (справа №1-29/2011) зазначено, що, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (частина перша статті 2 КАС України). До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України). Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині третій статті 17 КАС України, а саме справи: що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; які належить вирішувати в порядку кримінального судочинства; про накладення адміністративних стягнень; щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції (пункти 1, 2, 3, 4).

Отже, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб'єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний (стаття 2 КПК України). Положення КПК України регламентують діяльність органів державної влади та їх посадових осіб, яка стосується сфери публічно-правових відносин, що виникають внаслідок злочинних посягань, відповідальність за які встановлено в нормах кримінального права.

За статтею 97 КПК України (редакція КПК України на день винесення Конституційним Судом України рішення) прокурор, слідчий, орган дізнання або суддя зобов'язані: приймати заяви і повідомлення про вчинені або підготовлювані злочини, в тому числі і в справах, які не підлягають їх віданню (частина перша); не пізніше триденного строку прийняти одне з таких рішень: порушити кримінальну справу, відмовити в порушенні кримінальної справи, направити заяву або повідомлення за належністю (частина друга); вжити всіх можливих і необхідних заходів реагування у зв'язку з такими заявами і повідомленнями (частини третя, четверта, п'ята).

У статтях 110, 234, 236 КПК України йдеться про оскарження в суді рішень чи дій органів дізнання, слідчого, прокурора, які вони постановили чи вчинили уже під час провадження у кримінальній справі. Суб'єкти, визначені в цих нормах, є носіями спеціальних владних процесуальних повноважень і тому виконують функції, обумовлені завданнями кримінального судочинства.

Здійснюючи перевірку заяв і повідомлень про злочини, прокурор, слідчий, орган дізнання діють до порушення кримінальної справи, однак вдаються до тих же способів і прийомів, що й під час збирання доказів у кримінальній справі. Отже, правовідносини, що мають місце під час розгляду заяв про злочини, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними. Тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність вказаних суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Зазначене обумовлює висновок, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ.

Таким чином, Конституційний Суд у цій справі вирішив, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

Пунктом першим ч. 1 ст. 157 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Частиною другою цієї ж статті Кодексу передбачено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження у справі, та роз'яснює позивачу, що заявлені позовні вимоги належить розглядати в порядку кримінального судочинства.

Дані висновки суду відповідають правовій позиції Верховного Суду України, наведеній у постанові від 16.09.2015 року (справа № 21-1666а15).

Керуючись ст.ст. 157, 160, 165 України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №826/2767/17 за позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України Луценка Ю.В. про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України і може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.В. Аблов