Справа № 826/28129/15
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

15 вересня 2017 року № 826/28129/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І. розглянувши у письмовому провадженні справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про скасування рішень, зобов'язання вчинити дії

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування рішень, оформлених висновками до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 10.09.2015 №19-26-7777.31-3010/20-15 та від 14.09.2015 №12283/0/12/27-15.

ОСОБА_2 також звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у м. Києві, Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування рішень, оформлених: висновками до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 06.10.2015 №19-26-7777.31-3956/20-15 та від 13.10.2015 №13830/0/12/27-15.

Ухвалою від 11.02.2016 вказані справи об'єднано в одне провадження.

В подальшому, позивачами подано заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої позивачі просять суд визнати протиправними та скасувати рішення, оформлених: висновками до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 14.09.2015 №12283/0/12/27-15 та від 13.10.2015 №13830/0/12/27-15; зобов'язання погодити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок позивачам.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відповідачами неправомірно прийняті рішення у вигляді висновків до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, якими відмовлено в погодженні таких проектів.

Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у письмових запереченнях.

В судовому засіданні за згодою сторін відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалено про вирішення справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд м. Києва,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 реалізуючи процедуру, передбачену ст.ст. 186, 186-1 Земельного кодексу України, звернулась через ТОВ «Ліга Експерт» до Головного управління Держземагенства у місті Києві та Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) для отримання земельних ділянок у власність для отримання передбаченого законом висновку щодо погодження проектної документації на земельні ділянки.

За результатом розгляду поданих позивачами документів Департаментом містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відмовлено ОСОБА_2 (лист від 13.10.2015 №13830/0/12/27-15) та ОСОБА_1 (лист від 14.09.2015 №12283/0/12/27-15) щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд з посиланням на п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» оскільки відсутній детальний план території хутору Биковня.

Положенням ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI визначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Також ч. 5 ст. 24 цього Закону визначено, що уповноважені органи з питань містобудування та архітектури і центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, забезпечують відкритість, доступність та повноту інформації про наявність на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці земель державної та комунальної власності, не наданих у користування, що можуть бути використані під забудову, про наявність обмежень і обтяжень земельних ділянок, містобудівні умови та обмеження в містобудівному і державному земельному кадастрах.

До моменту внесення відповідної інформації до містобудівного та державного земельного кадастрів виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації або відповідний місцевий орган виконавчої влади зобов'язані надавати за запитами фізичних та юридичних осіб письмову інформацію про наявність земельних ділянок, що можуть бути використані під забудову.

При цьому станом на день звернення позивача із зверненням до відповідача 2 обмеження встановленні п. 6-1 Прикінцевих положень вказаного вище Закону № 3038-VI, а саме - що дія частин третьої та четвертої статті 24 цього Закону до 1 січня 2015 року не поширюється на території, де відповідно до цього Закону не затверджені плани зонування або детальні плани територій, вже не діяли, що не заперечується позивачем.

Оскільки проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки було подано до Департаменту містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) після січня 2015 року, то такі документи повинні бути розглянуті в рамках та у відповідності до законодавства, яке діяло на час подання такого клопотання (звернення), якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із матеріалів справи рішення уповноважених на те органів про затвердження плану зонування або детального плану території селища Биківня у Деснянському районі м. Києва не приймалось, а тому враховуючи положення ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» заборонена передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у с. Биківня у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб.

З огляду на викладене, при прийнятті оскаржуваних рішень відповідач діяв відповідно до згадуваних норм законодавства, отже позов не підлягає задовленню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що відповідно не підлягають задоволенню.

Оскільки адміністративний позов задоволенню не підлягає, то судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 11, 69-71, 94, 122, 160-165, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя В.І. Келеберда