Справа № 804/4117/17
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2017 р. Справа № 804/4117/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії, -
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у повідомленні про початок будівельних робіт та декларації про готовність обєкта до експлуатації були вказані неправдиві данні.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали.
Представник відповідача 1, в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Представник відповідача 2 в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити.
Треті особи в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 29.07.2013 року до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області було подано повідомлення про початок виконання будівельних робіт за адресою: м. Дніпро, вул. Кондукторська, б. 27.
Вирішуючи спір суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівні умови та обмеження є однією із основних складових вихідних даних, і відповідно до статті 31 цього Закону, повинні враховуватись при розробленні проектної документації на будівництво.
Згідно Порядку надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх склад та зміст, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109, містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об'єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.
Переліком об'єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, передбачено, зокрема пунктом 25 наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 № 109, що реконструкція житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації, улаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення здійснюється без отримання містобудівних умов та обмеження.
Згідно з частино 8 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про початок виконання будівельних робіт, та виконання будівельних робіт без зареєстрованої декларації.
У частині 2 статті 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» закріплено, що в разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 8 пункту 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 461, у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.
Отже, законодавством регламентовано зобов'язання замовника будівництва подавати до органів архітектурно-будівельного контролю для реєстрації декларацію про початок виконання будівельних робіт із зазначенням у ній достовірних відомостей, зокрема щодо отримання містобудівних умов і обмежень для забудови земельної ділянки, на якій він буде здійснювати такі роботи, та даних про те, на якій підставі ним використовується така земельна ділянки (право власності або право користування).
Водночас, виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю після реєстрації такої декларації факту зазначення в ній замовником недостовірних даних, зокрема щодо підстав використання земельної ділянки, є достатньою та необхідною правовою підставою для визнання об'єкту самочинним будівництвом і скасування реєстрації вказаної декларації.
Разом з цим суд зазначає, що відповідно до положень частини 2 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
Оскільки реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт за своїм змістом є актом одноразового застосування, що спричиняє певні правові наслідки, а саме вчинення суб'єктом дій щодо реалізації наданого йому цими повідомленням права на проведення робіт з реконструкції об'єкту нерухомості, то суд вважає, що відсутні підстави для його скасування, оскільки повідомлення про початок виконання будівельних робіт втратило чинність 17.09. 2013 року на підставі реєстрації декларацій про готовність об'єкта до експлуатації.
Згідно частини 3 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Керуючись статтями 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_3 до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області, Управління державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 320 грн.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 31 липня 2017 року

Суддя ОСОБА_1