Справа № 810/1198/17
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1198/17 Головуючий у 1-й інстанції: Басай О. В.
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Парінова А. Б., Губська О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

позивача ОСОБА_2, представника відповідача Сахнюк І. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про (з урахуванням уточнених позовних вимог від 16.05.2017 р. (а. с. 80)) визнання неправомірними дій щодо надання довідки про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року без урахування нарахування та виплати коштів за: одноразову виплату коштів в сумі 600 грн. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111, 2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року премії в розмірі 500 крб.; добових в сумі 7 крб.; харчування 5 крб. 70 коп.; зобов'язання нарахувати та виплатити недоплачену суму за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1996 року, а саме: одноразову виплату коштів в сумі 600 грн. за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінювання 111,2 мілізівертів особам офіцерського складу внутрішніх справ; за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року премії в розмірі 500 крб.; добові в сумі 7 крб.; харчування в сумі 5 крб. 70 коп.; зобов'язання видати довідку про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для подачі в Фастівське об'єднане управління пенсійного фонду України в Київській області для перерахунку пенсії.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а оскаржувану постанову суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та отримує пенсію як особа, яка є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році першої категорії, також є інвалідом II групи, що підтверджується посвідченнями: серії НОМЕР_1, виданим Київською облдержадміністрацією 10.05.2011 року та серія НОМЕР_2, виданим ФЕВ ГУ МВС України в Київській області 26.07.2000 р. (а. с. 9).

Із довідки № З/Т-593, виданої 31.08.2012 року ГУ МВС України в Київській області, вбачається, що позивач є колишнім працівником органів внутрішніх справ та відповідно до наказів УВС виконкому Київської обласної Ради народних депутатів про виплату кратних окладів особовому складу, який брав участь у заходах ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дійсно залучався до зазначених заходів на території зони відчуження в періоди: 27.04.-28.04.1986 року в м. Прип'ять (наказ № 069-86) (а. с.12).

У листопаді 2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про видачу довідки про розмір заробітної плати під час перебування в зоні відчуження у м. Прип'ять з урахуванням у складі заробітної плати: за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення - 600 крб.; премію за роботу в зоні відчуження в період з 27-28 квітня 1996 року - 500 крб.; добові - 7 крб.; харчування 5 крб. 70 коп. (а. с. 8).

Листом № 29/Т-791 від 25.11.16 р. позивачу було повідомлено, що у картці про нарахування грошового забезпечення відсутній запис про те, що ОСОБА_2 отримував одноразову винагороду за отриману максимально допустиму дозу радіації, тому підстави для включення її у довідку про грошове забезпечення, отримане в зоні відчуження, відсутні.

Також, повідомлено, що згідно із розрахунковим листом за 1986 рік нарахування пайкових і добових не проводились.

Крім того, позивачу роз'яснено, що грошові винагороди, які позивач отримав в зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку, видану на підставі постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 р. № 207-7, не включаються (а. с. 8).

Із розрахункового листа ОСОБА_2 за 1986 рік судом першої інстанції встановлено, що заробітна плата позивача за квітень місяць 1986 року становила 178,65 крб., у тому числі 90 крб. - посадовий оклад, 110 крб. - за звання, 10 крб. - за вислугу років, а також 31,35 крб. - відрахування податків.

Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках №110 від 13.01.2012 заробітна плата ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження за період з 27 по 28 квітня 1986 року нарахована 70 крб., у тому числі збережений середній заробіток за дні роботи в зоні відчуження - 14 крб. та оплата праці за дні роботи в зоні - 56 крб. (4 коефіцієнт кратності, 7 крб. денна тарифна ставка) (а. с. 13).

Щодо нарахування та виплати позивачу 500 крб. премії колегія суддів зазначає наступне.

Головним управлінням МВС України в Київській області, згідно наказу МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 р. на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17.05.1986 р всім працівникам органів внутрішніх справ, які працювали в зоні відчуження в період з 26.04.1986 р. по 09.11.1986 р. нарахована та виплачена премія в розмірі 500,00 крб.

В той же час, як свідчать дані розрахункового листа, позивачу ця премія нарахована та виплачена не була.

Відповідач, в межах вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, не довів існування об'єктивних підстав для невиплати такої премії позивачу всупереч наказу МВС СРСР № 0149 від 26.05.1986 р.

Відтак, доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції в цій частині, та позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо правомірності зобов'язання нарахування та виплати позивачу одноразової допомоги за радіоактивне переопромінення в період з 27.04.1986 р. по 28.04.1986 р. більше 50 мілізівертів (у позивача - 111,2 мілізівертів) - 600 крб. колегія суддів зазначає наступне.

Розпорядженням Ради міністрів СРСР «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» від 17 травня 1986 року № 964-рс визначено, що у тих випадках, коли працівник отримує гранично допустиму дозу радіації і в зв'язку з цим не допускається для подальшої роботи в зазначених зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода у розмірі п'ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського та начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб.

Позивач мав звання: капітан міліції та отримав дозу опромінення: 11, 12 бер. (111,2 мілізівертів), що підтверджується карткою обліку доз радіаційного опромінення (а. с. 11).

У відповідності до вказаного Розпорядження в тих випадках, коли працівник отримав гранично допустиму дозу радіації - позивачу виплачується одноразова винагорода, якщо ця особа відноситься, серед інших, до офіцерського і начальницького складу органів внутрішніх справ, у розмірі трьох місячних окладів грошового утримання по посаді і спеціальному званню, що становить 600 крб. Посадовий оклад - 90 крб., звання - 110 крб. (90+110) х 3 = 600 крб.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов неправомірного висновку щодо відсутності у позивача права на отримання вказаної одноразової допомоги за званням старший лейтенант міліції, капітан міліції у розмірі трьох місячних окладів грошового утримання за посадою та військовим чи спеціальним званням.

Щодо наявності підстав для донарахування позивачу добових та витрат за харчування колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Ради Міністрів УРСР і Української республіканської ради профспілок № 207-7 від 10.06.1986 р. передбачено виплату добових у розмірі З крб.50 коп., а також забезпечення їх безкоштовним гарячим 3-разовим харчуванням (із розрахунку 2,85 крб. на добу).

Кошти на харчування та добові позивачу, всупереч наявного у нього права на їх отримання, не нараховувались і не виплачувались.

Відтак, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для нарахування і виплати цих коштів є неправомірним.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо доводів відповідача про те, що останній не є належним відповідачем у справі, оскільки позивач проходив службу у Фастівському міському відділі (з обслуговування міста Фастова Фастівського району) Головного управління МВС України в Київській області, колегія суддів зазначає наступне.

На виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» триває процедура ліквідації територіальних органів Міністерства внутрішніх справ.

Відповідно до частини другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Разом з тим, до комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється (пункт 4 статті 105 Цивільного кодексу України).

Отже, на даний час повноваження з видачі довідок про грошове забезпечення для перерахунку пенсій особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, звільненим зі служби, залишаються за ліквідаційними комісіями ГУМВС (УМВС) в областях та м. Києві.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на підсудність даної справи Київському окружному адміністративному суду.

У спорі, що розглядається, його предметом є недоотримані позивачем складові заробітної плати, а відповідачем по справі виступає державний орган.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що справу розглянуто повноважним судом.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дій щодо надання довідки з зазначенням не всіх складових заробітної плати, колегія суддів приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, оскільки як свідчать матеріали справи, відповідачем позивачу жодна довідка не видавалась, а листом від 25.11.2016 р. № 29/Т-791 було відмовлено у видачі нової довідки з підстав правомірності видачі попередньої Фастівським міським відділом Головного управління МВС України в Київській області у 2012 році.

Відтак, визнати неправомірною слід відмову відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом в цій частині приймаються в якості належних.

У відповідності до статті 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його часткового скасування.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 206, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П ОС Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати неправомірною відмову Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Київській області від 25 листопада 2016 року № 29/Т-791 у видачі довідки про заробітну плату, нарахуванні та виплаті складових заробітної плати.

Зобов'язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Київській області () нарахувати та виплатити ОСОБА_2 кошти за роботу в зоні відчуження в період з 27 по 28 квітня 1986 року: одноразову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіації у розмірі 600 корбованців, премію за роботу в зоні відчуження у розмірі 500 карбованців, кошти на харчування у розмірі 5 карбованців 70 копійок, добові у розмірі 7 карбованців та видати довідку про заробітну плату з урахуванням зазначених складових.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов
(Повний текст постанови виготовлено 11.09.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Парінов А.Б.

Губська О.А.