Справа № 127/14222/17
Суддя: Федчишен С. А.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/127/671/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(у порядку скороченого провадження)

12.09.2017 року суддя Вінницького міського суду Вінницької області Федчишен С.А. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про стягнення одноразової грошової допомоги, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про стягнення одноразової грошової допомоги.В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 23.12.2015року наказом № 307-О він був звільнений з посади старшого слідчого контрольно-методичного відділу слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Вінницькій області та зі служби в податковій міліції у відставку за п. 65 пп. «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. У лютому 2016 року позивачу була встановлена інвалідність II групи внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У червні 2017 року він звернувся з заявою до Головного управління ДФС у Вінницькій області щодо виплати йому одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності II групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У відповіді № 790/Д/02-32-04-01 від 29.06.2017 р. начальник Головного управління ДФС у Вінницькій області Р.В. Осмоловський зазначив, що в ГУ ДФС у Вінницькій області відсутні законні підстави для оформлення та проведення даної виплати. Вважає дану відмову незаконною та просить стягнути з Головного управління ДФС у Вінницькій області на користь ОСОБА_1, одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, тобто 03.02.2016 р., що становить 275600,00 грн.

19.07.2017року на адресу суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, згідно якого просить визнати дії відповідача протиправними та зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області повторно прийняти документи та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до ст. 23 ЗУ «Про міліцію», а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМУ від 21.10.2015року №850 у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

На підставі ч.4 ст. 183-2 КАС України по справі відкрито скорочене провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. У випадках, установлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Згідно ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами адміністративної справи, позивач - ОСОБА_1, проходив службу в органах податкової міліції у Головному управлінні ДФС у Вінницькій області.

Наказом ГУ ДФС у Вінницькій області № 307-о від 23.12.2015року ОСОБА_1 був звільнений зі служби в податковій міліції через хворобу.

Позивач пройшов обстеження у Вінницькому обласному Центрі медико-соціальній експертній комісії, де 25.01.2016року було встановлено причинний зв'язок між захворюваннями ОСОБА_1 з проходженням служби в органах внутрішніх справ та встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою серії 12ААА №323751.

На підставі вказаних документів в червні 2017 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Вінницькій області із заявою про нарахування та виплату грошової допомоги у зв'язку із встановленням інвалідності.

29.06.2017року позивач отримав відповідь Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про відмову позивачу у виплаті такої допомоги, оскільки відповідно до Закону України "Про Національну поліцію" 07 листопада 2015 року втратив чинність ЗУ «Про міліцію», тому готувати висновки про призначення та виплату одноразової грошової допомоги колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати законні підстави відсутні.

Не погодившись із зазначеним, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом XVIII Податкового кодексу України.

Статтею 356 Податкового кодексу України визначений правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції, зокрема передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 ЗУ «Про міліцію» та ЗУ «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

Частиною 6 статті 23 ЗУ «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990року встановлено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

ЗУ «Про міліцію» №565ХІІ від 20.12.1990року втратив чинність 07.11.2015 року у зв'язку з набранням чинності ЗУ «Про Національну поліцію» №580-VII від 02.07.2015року.

В той же час, відповідно до абз.3 п.15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення «ЗУ «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених ЗУ «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності ЗУ «Про Національну поліцію».

Проаналізувавши наведені норми законодавства, суд дійшов висновку, що за колишніми працівниками міліції, а також податкової міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання, що пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ЗУ «Про міліцію».

31.10.2015 року набрала чинності постанова КМУ №850 від 21.10.2015року, якою затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, які визначають механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Ця постанова прийнята відповідно до ст. 23 ЗУ «Про міліцію».

Суд звертає увагу на те, що вказаним пунктом 2 постанови встановлено, що особам, які до набрання чинності ЗУ №208- VIII від 13.02.2015року «Про внесення змін до статті 23 ЗУ «Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою КМУ №707 від 12.05.2007року.

Згідно з наявними в матеріалах справи довідками до акту огляду МСЕК та про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 03.02.2016 року, за результатами огляду, проведеного 25.01.2016 року, позивачу встановлена ІІ група інвалідності, причини інвалідності пов'язані із проходженням служби в ОВС.

Отже, призначення одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі відповідно до Порядку №707 було б можливим лише за умови, що він мав право на отримання такої допомоги до 12.03.2015 року. Однак, оскільки позивач набув таке право після 12.03.2015 року та у період чинності ст. 23 ЗУ «Про міліцію» (в редакції Закону №208 -VIII від 13.02.2015року, який набув чинності 12.03.2015 року), то розмір допомоги має бути визначений саме у відповідності із вказаним Законом та у порядку, визначеному постановою КМУ № 850.

Так, положеннями підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 від 21.10.2015 року передбачено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 від 21.10.2015 року грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у разі встановлення інвалідності II групи.

За змістом п. 7 Порядку № 850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

При цьому, відповідач зобов'язаний був діяти згідно з вимогами п.8, 9 Порядку №850.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному ст. 23 ЗУ «Про міліцію», та в порядку, встановленому постановою КМУ №850 від 21.10.2015року, які були чинним на момент встановлення позивачу групи інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Отже, при отриманні заяви позивача із відповідними додатками, відповідач повинен був прийняти відповідні документи, сформувати висновок та надіслати їх до ДФС України, керуючись при цьому ст. 23 ЗУ «Про міліцію» та постановою КМУ №850 від 21.10.2015року.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, згідно ст. 23 ЗУ «Про міліцію», постанови КМУ №850 від 21.10.2015року, керуючись ст. ст. 2, 5-11, 69-72, 158-163, 167, 183-2 КАС України, суд -

Постановив:

Позов задовольнити.

Визнати дії Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 про виплату грошової допомоги протиправними.

Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області повторно прийняти документи та надіслати до Державної фіскальної служби України висновок щодо нарахування та виплати грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІ групи інвалідності ОСОБА_1 відповідно до ст. 23 ЗУ «Про міліцію», а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015року №850 у 200 кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Стягнути з Головного управління ДФС у Вінницькій області, , місцезнаходження якого за адресою: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, за рахунок його бюджетних асигнувань 640 гривень судового збору в дохід держави.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня отримання її копії через Вінницький міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Постанова є остаточною, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку.

Суддя: