Справа № 807/1325/16
Суддя: Шешеня О.М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2017 рокум. Ужгород № 807/1325/16

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Шешеня О.М.

суддів: Гаврилко С.Є., Рейті С.І.

при секретарі Стенавська А.М.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ;

представника позивача: ОСОБА_2 ;

відповідача 1: Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, представник Польніков О.В.;

відповідача 2: Адміністрація Державної прикордонної служби України, представник Коротушак А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказів, поновлення у військовому званні, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування наказів, а саме: від 15.08.2016 року № 400-аг в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «позбавлення військового звання», від 15.08.2016 року № 400-ос в частині накладення в частині накладення дисциплінарного стягнення у вигляді «позбавлення військового звання», від 22.08.2016 року № 149-ос в частині присвоєння військового звання «солдат» та звільнення з військової служби за пп. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку), поновлення у військовому званні майора, поновлення на військовій службі на посаді старшого офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 , включення у списки особового складу та стягнення грошового та матеріального забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року за № 400-аг на позивача, ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону, накладено дисциплінарне стягнення у виді «позбавлення військового звання». З метою виконання даного наказу, ІНФОРМАЦІЯ_1 видано наказ за № 400-ос від 15 серпня 2016 року, яким накладено на позивача дисциплінарне стягнення «позбавлення військового звання», присвоєно військове звання «солдат» та вирішено звільнити з військової служби в запас.

На виконання даних наказів, наказом начальника Чопського прикордонного загону «По особовому складу» від 22 серпня 2016 року за № 149-ос, позивачу присвоєно військове звання «солдат» та звільнено з військової служби за підпунктом «в» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку).

Позивач, вважає, що накладення на нього дисциплінарного стягнення, а в подальшому звільнення з військової служби в запас є безпідставним, незаконним та здійснено з порушенням вимог законодавства.

В подальшому, позивач подав до суду заяву про зменшення (уточнення) позовних вимог (а.с.94-95, а.с.207-212 Т.2), якою просив:

визнати незаконним та скасувати Наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року за № 400-аг в частині накладення на ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону дисциплінарного стягнення у вигляді «позбавлення військового звання»;

визнати незаконним та скасувати наказ начальника Чопського прикордонного загону «По особовому складу» від 22 серпня 2016 року за № 149-ос в частині присвоєння військового звання «солдат» та звільнення з військової служби ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону за підпунктом «в» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку);

поновити ОСОБА_1 у військовому званні майора;

поновити ОСОБА_1 на військовій службі на посаді старшого офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 та включити у списки особового складу;

стягнути з Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Прикордонної служби України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення та матеріальне забезпечення за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача-2 заперечив проти задоволення позовних вимог та також просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши подані сторонами документи та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, а також представників відповідачів, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та Державною прикордонною службою України було укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України строком на 5 років з 18 червня 2013 року по 17 червня 2018 року (а.с.97-98 Т.1).

В період з 23.07.2015р. по 21.03.2016р. позивач перебував на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а в період з 21.03.2016р. по 12.05.2016 на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Відповідно до наказу Адміністрації прикордонної служби України від 26.07.2016р. № 456-аг «Про призначення службового розслідування» наказу від 10.08.2016 № 393-аг «Про внесення змін до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 26.07.2016 № 356-аг було проведено службове розслідування за фактом порушення вимог керівних документів посадовими особами Західного регіонального управління Чопського прикордонного загону.

Результати службового розслідування зафіксовано у Висновку службового розслідування, затвердженого Головою Державною прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року за фактом порушення вимог керівних документів посадовими особами Західного регіонального управління Чопського прикордонного загону, що призвели до порушення режиму державного кордону під час вирубки дерев уздовж державного кордону на ділянці ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповного проведення службових розслідувань (а.с.50-70 Т.1).

У висновку службового розслідування Головою Державною прикордонної служби запропоновано притягнути до дисциплінарної відповідальності старшого офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_1 (в період з 23.07.2015р. по 21.03.2016р. перебував на посаді начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а в період з 21.03.2016р. по 12.05.2016 на посаді начальника відділу прикордонної служби «Великий Березний») за невиконання в повному обсязі вимог ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 59 розділу 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пунктів 273, 275, 276, 378, 379 частини І Інструкції з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29 грудня 2009 року № 1040 (а.с.69).

В подальшому, Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 15 серпня 2016 року за № 400-аг «Про результати службового розслідування» на позивача, ОСОБА_1 , старшого офіцера відділення тимчасового тримання відділу по роботі з іноземцями та адміністративного провадження штабу Чопського прикордонного загону, накладено дисциплінарне стягнення у виді «позбавлення військового звання» (а.с.31-36 Т.1).

Окрім цього, наказом начальника Чопського прикордонного загону «По особовому складу» від 22 серпня 2016 року за № 149-ос, позивачу присвоєно військове звання «солдат» та звільнено з військової служби за підпунктом «в» пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку), - (а.с.12-13 Т.1).

Незаконність, на думку позивача, вищевказаних наказів і стала підставою для звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і скасування та поновлення на займаній посаді.

Виходячи з наведених обставин у справі, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В позовних вимогах позивач стверджує, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України незаконно звільнено його з військової служби з підстав, які передбачають звільнення виключно під час дії особливого періоду, а саме позивач зазначив, що оскільки на даний час в Україні відсутній особливий період, відтак, звільнення з підстав, передбачених ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» є протиправним.

Однак, суд не погоджується з позицією позивача виходячи з наступного.

Відповідно до пп. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» під час дії особливого періоду з військової служби звільняються військовослужбовці у зв`язку з позбавленням військового звання в дисциплінарному порядку.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оборону України»: особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Частиною 8 ст. 4 указаного Закону встановлено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014р., затвердженого Законом України від 1126-VII від 17.03.2014р. «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», оголошено та проведено часткову мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва. Відповідно до п. 3 Указу, мобілізація проводиться протягом 45 діб із дня набрання чинності цим Указом.

Рішення про мобілізацію прийнято Указом Президента від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України від 17.03.2014р. № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію».

Тобто, з 17.03.2014 року фактично в нас діє особливий період. Законодавством не встановлено порядку припинення особливого періоду. При цьому, закінчення мобілізації не є самостійною підставою припинення особливого періоду.

Такого ж висновку дотримується й Вищий адміністративний суд України у своїй Постанові від 16.02.2015р. у справі № 800/582/14.

Таким чином, на момент спірних правовідносин (в тому числі на момент звільнення позивача зі служби) на території України діяв особливий період. При цьому, під час дії особливого періоду, військовослужбовці, які позбавлені військового звання в дисциплінарному порядку звільняються з військової служби (пп. «в» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»).

Листом від 12.05.2016 №716/1/352 Відділу правового забезпечення Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України серед іншого, зазначено та зроблено правовий висновок, що з 17.03.2014 року по теперішній час, незважаючи на те, що у 2016 році рішення про проведення мобілізації не оголошувалось, воєнний стан не вводився, Збройні Сили України функціонують в умовах особливого періоду.

Отже, посилання позивача про те, що на даний час відсутній особливий період та його звільнення відбулося не в період дії особливого періоду є безпідставними.

У позовній заяві, позивач стверджував, що як вбачається з висновку службового розслідування, за наслідком його проведення встановлено факт здійснення вирубки лісу на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Новоселиця», «Гута», які ніби-то проводились в період з серпня 2015 року по квітень 2016 року невідомими особами з території суміжної держави. Зрізані дерева вивозились на територію Словацької Республіки з порушенням встановленого порядку поза пунктами пропуску.

Підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугувало не проведення щомісячного моніторингу стану прикордонних знаків та місцевості на державному кордоні; відсутність контролю за порядком здійснення робіт на державному кордоні; відсутність прикордонних нарядів, дільничних інспекторів прикордонної служби, інших посадових осіб відділу на напрямках, де проводились роботи; порушення режиму державного кордону на ділянці відділу прикордонної служби «Гута» та «Великий Березний».

Окрім цього, позивач в позові зазначив, що вказані твердження є безпідставними, оскільки під час виконання обов`язків начальника відділу прикордонної служби «Великикй Березний» та «Гута», він належним чином виконував свої службові обов`язки, а про факти проведення робіт на державному кордоні йому відомо не було. Крім того, він не знав про вирубку лісу вздовж державного кордону та не отримував доповідей про порушення режиму державного кордону на ділянках відповідних підрозділів. У зв`язку з цим, позивачем і не вживались додаткові заходи для встановлення контролю за порядком здійснення робіт на державному кордоні та встановлення додаткових прикордонних нарядів на напрямках, де проводились роботи.

Разом з тим, позивач також додатково зазначив, що під час моніторингу стану прикордонних знаків та місцевості на державному кордоні, ним здійснювався контроль за утриманням прикордонних знаків, а також прикордонної просіки шириною в 5 метрів в бік лінії кордону, як це встановлено ст. 5 Договору між Україною та Словацькою Респіблікою.

При цьому, притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за фактом здійснення вирубки лісу на ділянках відповідальності відділів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Гута» є незаконним, оскільки за порушення лісового законодавства мають нести відповідальність особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а також постійні лісокористувачі.

Проте, суд критично ставиться до доводів позивача, вважає їх необгрнутованими та відхиляє їх, виходячи з наступних підстав.

Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про організацію системи моніторингу державного кордону» від 02 липня 2010 року № 506 (а.с.71-73 Т.1) передбачено в п. 1, що з питань організації та контролю за здійсненням моніторингу державного кордону органам управління визначити такі завдання: для відділів прикордонної служби, зокрема, старший зміни прикордонних нарядів за вказівкою начальника відділу (першого заступника начальника відділу) планує та організовує моніторинг державного кордону офіцерами управління відділу прикордонної служби, а також офіцерами прикордонного загону та регіонального управління, які працюють у відділі.

Разом з тим, п. 3 вказаного Наказу визначено, що у ході організації системи моніторингу з урахуванням сил та засобів регіонального управління, прикордонного загону, відділів прикордонної служби передбачено таку періодичність проведення моніторингу ділянки кордону, а саме: моніторинг стану прикордонних знаків на місцевості на державному кордоні в межах ділянки відповідальності підрозділу на чолі з начальником відділу прикордонної або одним з його заступників, здійснюється не менше одного разу на місяць або за окремим розпорядженням органу охорони державного кордону.

Окрім цього, Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 29 грудня 2009 року № 1040 затверджено Інструкцію з організації оперативно-службової діяльності відділу прикордонної служби Державної прикордонної служби України.

В частині І «Відділ прикордонної служби» цієї Інструкції передбачено, зокрема в п. 377, що результати моніторингу державного кордону вносяться до рапорту старшого зміни прикордонних нарядів про результати служби. Інформація про виявлені ознаки протиправної діяльності фіксується у відповідних процесуальних документах та у встановлених обліках. Начальником відділу проводяться невідкладні заходи щодо їх фіксації та встановлення осіб, причетних до цієї діяльності.

Пункт 378 цієї Інструкції передбачає, що дотримання режиму державного кордону на ділянці відділу поза пунктами пропуску забезпечується шляхом:

- постійного контролю за плаванням і перебуванням українських та іноземних невійськових суден і військових кораблів у територіальному морі та внутрішніх водах України, заходженням іноземних невійськових суден і військових кораблів у внутрішні води і порти України та перебуванням в них;

- утримання державного кордону, у порядку, визначеному міжнародними договорами;

- контролю за дотриманням порядку здійснення усіх видів господарської та іншої діяльності на державному кордоні;
- здійснення постійного контролю за провадженням різних робіт, промислової та іншої діяльності на державному кордоні України.
Водночас, п. 379 вказаної вище Інструкції прямо передбачено, що з метою дотримання режиму державного кордону начальник відділу планує службу змін та окремих прикордонних нарядів, службову діяльність дільничних інспекторів прикордонної служби, інших посадових осіб відділу щодо контролю за порядком дотримання фізичними та юридичними особами встановленого законодавством України та міжнародними договорами України порядку судноплавства, користування водними об`єктами для господарських потреб, інших видів водокористування, створення різних гідроспоруд, провадження інших робіт у внутрішніх водах України, користування землею, лісами, тваринним світом, ведення гірничої справи, геологічних розвідок, дослідної, промислової та іншої діяльності не державному кордоні.

Отже, питання контролю за користування лісами входить до сфери дотримання режиму державного кордону України.
Зокрема, підпунктом 14 п. 3 розділу ІІ «Завдання, функції, повноваження, права відділу прикордонної служби» Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.04.2016р. № 311 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 13 травня 2016 року № 719/28849 (далі Положення) передбачено, що відділ прикордонної служби відповідно до покладених на нього завдань здійснює самостійно або разом із спеціально уповноваженими на те підрозділами органів виконавчої влади і посадовими особами контроль у районах несення служби за збереженням природних ресурсів і підводної культурної та археологічної спадщини, дотриманням правил промислової та іншої діяльності, охороною довкілля.
Окрім цього, підпунктом 1 п. 5 розділу ІІІ «Організація управління і забезпечення діяльності відділу прикордонної служби» Положення визначено, що начальник відділу відповідає за охорону визначеної ділянки.

Водночас підпунктами 2, 5 п. 6 розділу ІІІ «Організація управління і забезпечення діяльності відділу прикордонної служби» Положення передбачено, що начальник відділу зобов`язаний:

особисто виконувати вимоги чинного законодавства України і вимагати їх виконання від підпорядкованого особового складу;

володіти обстановкою на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби та вчасно реагувати на її зміни, приймати рішення, визначати завдання підлеглим та вимагати їх неухильного виконання, постійно здійснювати управління відділом прикордонної служби та керувати його оперативно-службовою діяльністю.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ст. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України: командир (начальник) зобов`язаний знати стан справ у дорученій йому військовій частині (підрозділі).

Таким чином, суд вважає посилання позивача на те, що він не знав про факт вирубки лісу та порушення роботи державного кордону, в тому числі той факт, що ним не вживались додаткові заходи для встановлення контролю за порядком здійснення робіт вздовж державного кордону безпідставними, оскільки обов`язок щодо особистого моніторингу начальником відділу прикордонного загону стану державного кордону та збереження природних ресурсів (в тому числі лісу) в межах визначеної ділянки державного кордону прямо передбачено законодавством, а саме його посадовими обов`язками.

Крім того, суд зазначає, що вирубка вздовж лінії державного кордону відбулася. Цей факт не заперечує й сам позивач, але за час його перебування на посадах начальника відділів прикордонної служби «Гута» та «Великий Березний» вирубку лісу на ділянці відділу не здійснював ні Чопський прикордонний загін, ні інші фізичні та юридичні особи.

Це підтверджується поясненнями підполковника ОСОБА_3 (заступника начальника Чопського прикордонного загону начальника інженерно-технічного відділу (а.с.122-126 Т.1), заступника начальника інженерно-технічного відділу Чопського прикордонного загону підполковника Качковського (а.с.127 Т.1), начальника відділення інженерно обслуговування державного кордону Чопського прикордонного загону майора Піцикевича О.Р. (а.с.128-129 Т.1), старшого офіцера відділення інженерного облаштування державного кордону інженерно-технічного відділу Західного регіонального управління старшого лейтенанта Погорілого А.О. (а.с.130 Т.1) про те, що протягом 2014-2016 років інженерними підрозділами прикордонного загону та робочими групами відділів прикордонної служби виконувались роботи тільки з очищення прикордонних просік від трави і кущів, роботи з вирубки дерев уздовж державного кордону на ділянках відділів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 », «Новоселиця» та «Гута» в період з 2014 по 2016 рік представниками Державної прикордонної служби України не проводились у зв`язку з відсутністю відповідних фахівців і техніки.

Факт вирубки лісів додатково підтверджується фотокопіями, які наявні в матеріалах справи, а саме фототаблицею обстеження району вирубки лісу в межах прикордонних знаків 213-223 на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Чопського прикордонного загону (а.с.137-139 Т.1), довідкою щодо вирубки лісу на ділянці відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Чопського прикордонного загону в межах 94-109 п/з (а.с.157-160 Т.1), довідкою щодо вирубки лісу на ділянці відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Чопського прикордонного загону в межах 213-223 п/зн (а.с.82-83 Т.2).

Отже, позивач був зобов`язаний контролювати дотримання порядку вирубки лісу на дорученій йому ділянці державного кордону.

Окрім цього, суд відхиляє доводи позивача, що накладення на нього дисциплінарного стягнення та обрання його виду відбулось без врахування характеру та обставин вчинення правопорушення, попередньої поведінки, що призвело до безпідставного застосування найсуворішого заходу дисциплінарного впливу, виходячи з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються, як цим Законом, так і відповідними положеннями про проходження військової служби та іншими нормативно-правовими актами.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Законом України «Про дисциплінарний статут Збройних сил України» № 551-ХІV від 24.03.1999 року.

Статтею 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з приписами пункту «ж» статті 68 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних сил України»: на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: позбавлення військового звання.

Статтею 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Стаття 86 Дисциплінарного статуту Збройних сил України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Приписами статті 68 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) попередження про неповну службову відповідність;

д) пониження в посаді;

е) пониження військового звання на один ступінь;

є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю;

ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до п. 27 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Державній прикордонній службі України, затвердженої Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.02.2005р. № 111, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.02.2005р. за № 261/10541: якщо провину військовослужбовця повністю доведено, начальник (командир) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення, а також особу, якій доручає проект відповідного наказу.

Вид стягнення зазначається начальником (командиром) особисто на висновку службового розслідування.
Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку

Позбавлення військового звання є одним з видів стягнення, який може бути застосовано за будь-яке невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни.
Судом береться до уваги той факт, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Однак, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості застосування до нього найсуворішого дисциплінарного стягнення за вчинення даного проступку, суд виходить з того, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Крім того, Дисциплінарний статут Збройних Сил України не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це в свою чергу наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного проступку.

Це узгоджується з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р., де передбачено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційним повноваженнями є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

При цьому, з огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесенні до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція міститься також у постановах Верховного Суду України від 18.03.2014 року у справі № 21-11а14 та від 21.05.2013 року у справі № 21-87а13.

За таких обставин, накладене на позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення військового звання та звільнення його з військової служби у запас у зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку було вчинено відповідно до вимог Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а тому Чопський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України та Адміністрація Державної прикордонної служби України діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що з врахуванням наявності підстав для застосування дисциплінарного стягнення, суд не може змінювати його вид, враховуючи тяжкість провини та інші обставини, оскільки це відноситься до виключних повноважень особи, що приймає рішення про застосування дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України: органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України: завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 3 КАС України: у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 11 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися й позиції, висловленої у рішенні Європейського Суду з прав людини у п. 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідачі як суб`єкти владних повноважень, представили суду достатні та допустимі докази на спростування вищенаведених у позові обставин, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись статтями 19, 94, 104-106, 160, 163 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.В задоволенні позову ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Адміністрації Державної прикордонної служби України про скасування наказів, поновлення у військовому званні, поновлення на службі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.
2.Постанова суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а у разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України.

Головуючий суддяО.М. Шешеня

Судді: С.Є. Гаврилко

С.І. Рейті

Відповідно до статті 160 КАС України 12 вересня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови виготовлено та підписано 18 вересня 2017 року.