Справа № 821/3469/15-а
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2017 р. м. Київ К/800/8994/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі суддів:

Калашнікової О.В.,

Мороз Л.Л.,

Шведа Е.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта банк» Кадирова Владислава Володимировича на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта банк» про визнання дій протиправними, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта банк» про визнання дій протиправними.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо застосування наслідків нікчемності договору банківського вкладу (депозиту) №006-21923-020315 від 02.03.2015 року, укладеного між АТ «Дельта Банк» та ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1).

Визнано протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича щодо невключення ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) у перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ «Дельта Банк» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до договору банківського вкладу (депозиту) №006-21923-020315 від 02.03.2015 року.

Зобов'язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію стосовно вкладника ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), якій необхідно здійснити відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись з ухваленими по справі рішеннями, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ «Дельта банк» Кадиров Владислав Володимирович звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 02 березня 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем укладено договір № 006-21923-020315 банківського вкладу (депозиту) «Найкращий» у доларах США, предметом якого є розміщення вкладу в сумі 6500,00 доларів США, на строк до 31 травня 2015 року із виплатою відсотків.

Відповідно до п.1.8 договору зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного (депозитного) рахунку, відкритого в Банку, або готівкою через касу Банку в день укладання цього договору.

З платіжного доручення в іноземній валюті для фізичної особи № 46670110 від 02.03.2015 року вбачається, що на рахунок позивача, з рахунку НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6, перераховані кошти в сумі 6500,00 доларів США.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В.

Рішенням № 147 від 03 серпня 2015 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб продовжила строк на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року.

02 жовтня 2015 року Правління Національного банку України ухвалило постанову за № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». На підставі цієї постанови виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ухвалила рішення № 181 від 02 жовтня 2015 року «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якої уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» призначено Кадирова В.В., якому делеговано всі повноваження ліквідатора цього банку. З прийняттям цього рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб розпочав виплату вкладникам їхніх вкладів в межах гарантованої суми відшкодування.

За наслідками засідання комісії перевірки правочинів за вкладними операціями ПАТ «Дельта Банк», оформленого протоколом від 15 вересня 2015 року, та відповідно до наказу відповідача від 16 вересня 2015 року №813 застосовано наслідки нікчемності договорів банківського вкладу, за якими здійснено перерахування коштів на вклади як третім особам, так і власникам депозитних рахунків з підстав, визначених п.7 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

23 вересня 2015 року позивачу направлено повідомлення №8821/2474 про нікчемність вищенаведеного договору банківського вкладу.

Задовольняючи позовні вимоги частково суди першої та апеляційної інстанцій виходили із недоведеності відповідачем правомірності та обґрунтованості підстав для невключення позивача до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми відшкодування.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України з цього приводу зазначає наступне.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

У відповідності до пунктів 3, 4 частини 1 статті 2 цього Закону, вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

За приписами частини 1 статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений статтею 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За приписами вказаної норми (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктами 3-5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року

№ 14 (далі - Положення), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

Інформація про вкладника в Переліку повинна забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Перелік на паперових носіях (пронумерованих, прошитих) засвідчується підписом уповноваженої особи Фонду та відбитком печатки банку, що ліквідується, на електронних носіях подається на CD-дисках у csv файлі. Дані на паперових та електронних носіях повинні бути ідентичними.

У пункті 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

За змістом пунктів 2, 3 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Загальний Реєстр складається на паперових та електронних носіях.

Отже, процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства можна дійти висновку про те, що передбачені Законом № 4452-VI гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні статті 2 Закону

№ 4452-VI). Такий статус передбачає, з-поміж іншого, наявність у банку вкладу, залученого, зокрема, на умовах договору банківського вкладу.

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 Цивільного кодексу України).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (стаття 1058 Цивільного кодексу України).

На рахунок за банківським вкладом зараховуються грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше. При цьому вважається, що вкладник погодився на одержання грошових коштів від іншої особи, надавши їй необхідні дані про рахунок за вкладом.

Кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу (стаття 1062 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пунктів 2.1, 2.6 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Для вкладників - фізичних осіб банк зобов'язаний установлювати однакові типові умови договору банківського вкладу (депозиту) відповідного виду, крім випадків, передбачених законодавством України.

За змістом п.1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року №492 (далі - Інструкція), банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п.10.1 Інструкції якщо фізична особа не має рахунків у цьому банку, то відкриття вкладного (депозитного) рахунку здійснюється в такому порядку: фізична особа має пред'явити паспорт або інший документ, що посвідчує особу; між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок.

Згідно п.п.1.5, 1.6 Інструкції умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

Зі змісту наведених вище положень Інструкції вбачається, що при відкритті депозитного рахунку за договором банківського вкладу кошти на такий вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи (вкладника) зараховуються саме від цієї особи (у будь-який спосіб: готівкою через касу банку або ж шляхом безготівкового перерахунку, але з власного банківського рахунку такої особи). Крім того, заборону на зарахування на вкладний (депозитний) рахунок коштів від третіх осіб передбачено також п.5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Дельта Банк», затверджених Радою Директорів ПАТ «Дельта Банк» 20 березня 2013 року.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, що позивача не включено до Переліку вкладників у зв'язку із визнанням нікчемним Договору банківського вкладу від 25 лютого 2015 року на підставі пункту 7 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Цьому рішенню передувала перевірка на предмет виявлення нікчемних правочинів (договорів), за наслідками якої складено протокол, в якому зазначено про виявлені факти порушень вимог законодавства.

Відповідно п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI підставою нікчемності правочину є, зокрема, те, що його укладення має на меті надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно з п.5-4 ст.2 Закону №4452-VI кредитор - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до банку щодо його майнових зобов'язань.

Черговість та порядок задоволення вимог кредиторів до банку визначено у ст.52 Закону № 4452-VI, відповідно до частини 1 якої кредиторами четвертої черги, вимоги яких підлягають задоволенню за рахунок коштів, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, є вкладники - фізичні особи (у тому числі фізичні особи-підприємці), які не є пов'язаними особами банку, у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом.

Судами попередніх інстанцій не досліджено та не з'ясовано питання правомірності рішення щодо визнання Договору банківського вкладу нікчемним за п.7 ч.3 ст.38 Закону №4452-VI, тоді як встановлення наявності/відсутності у спірних правовідносинах підстав, за наявності яких Закон №4452-VI встановлює нікчемність правочину (договору), є визначальним для вирішення даного спору. Для цього, крім як встановлення обставин перерахування коштів на банківський депозитний рахунок позивача з наданням ним відповідної оцінки на предмет додержання вимог законодавства, суттєвим є також з'ясування, до чого призвело вчинення такого правочину з огляду як на обставини, за яких (чи під час яких) такий правочин вчинено, так і як на учасників цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач наголошував, що Договір банківського вкладу від 02 березня 2015 року укладено у період дії постанови Національного банку України від 30 жовтня 2014 року №692/БТ «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії проблемних», якою, зокрема, зупинено відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в ПАТ «Дельта Банк». Відповідач стверджував, що про цю постанову керівництву банку повідомлено 15 січня 2015 року, чим і обґрунтовано проведення перевірки на предмет виявлення нікчемних правочинів, укладених після цієї дати. В переліку таких договорів був Договір банківського вкладу від 02 березня 2015 року, з огляду на дату його укладення, а одним із аргументів відповідача в обґрунтування правомірності своїх дій та рішень є те, що внаслідок укладення Договору банківського вкладу від 02 березня 2015 року ОСОБА_6 як один із кредиторів ПАТ «Дельта Банк» отримала можливість збільшити суму відшкодування за своїм вкладом у цьому банку.

Вказаним доводам відповідача суди попередніх інстанцій оцінки не надали, не з'ясували та не дослідили правового статусу ОСОБА_6 у відносинах з ПАТ «Дельта Банк». Зокрема поза їх увагою залишились доводи відповідача про те, що ОСОБА_6 є кредитором банку і внаслідок укладення Договору банківського вкладу від 02 березня 2015 року може мати перевагу у їх задоволенні, оскільки кошти, зараховані на депозитний рахунок позивача останньому мали б відшкодовуватися за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не ОСОБА_6 в порядку черговості відповідно до ст.52 Закону №4452-VI. Тобто відповідач вважає, що укладення ПАТ «Дельта Банк» з позивачем Договору банківського вкладу від 02 березня 2015 року призвело до збільшення розміру суми вкладу ОСОБА_6, яка може бути відшкодована за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Власне в цьому відповідач і вбачає отримання кредитором не передбачених законодавством переваг у задоволенні своїх вимог, що в підсумку й слугувало підставою для визнання Договору банківського вкладу від 02 березня 2015 року нікчемним і прийняття наказу щодо застосування наслідків нікчемності.

Що стосується наслідків нікчемності, то цих обставин суди також не досліджували. Між тим з'ясування вищенаведених обставин, зокрема щодо наявності підстав, з якими Закон пов'язує нікчемність договору неплатоспроможного банку, а відтак і правомірність застосування наслідків нікчемності, є необхідним для повного, всебічного і об'єктивного розгляду справи та вирішення питання про обґрунтованість позовних вимог.

Крім цього, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки доводам відповідача про те, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи (вкладника) коштів від третьої особи (не сторони за договором банківського вкладу (депозиту) суперечить законодавству і внутрішнім документам Банку, зокрема положенням пункту 10.1 Інструкції, а також пункту 5.11 Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ «Дельта Банк», затверджених Радою Директорів 20 березня 2013 року. Стосовно Правил варто відзначити, що Банк як публічна установа, яка надає свої послуги невизначеному колу осіб, зобов'язаний здійснювати свою діяльність у відповідності з вимогами законодавства та на однакових (заздалегідь встановлених) для усіх правилах обслуговування. За цими затвердженими правилами мали б діяти як сам банк, так і його клієнти, які, укладаючи певний правочин з банком, тим самим погоджуються з умовами надання банківських послуг, а також умовами договору (-ів) банківського вкладу (депозиту) відповідного виду, які банк пропонує своїм клієнтам. Відступлення від правил, встановлених внутрішніми документами банку, за відсутності для цього законних підстав, може за певних обставин свідчити про непередбачені/необґрунтовані переваги для окремого клієнта (вкладника).

Судами попередніх інстанцій не досліджено дані обставини, не надана їм належна правова оцінка.

Відповідно до ст.220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

За правилами ч.2 ст.227 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій не було повно та об'єктивно досліджено обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не надана їм належна правова оцінка, колегія суддів Вищого адміністративного суду України приходить до висновку про необхідність скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 220, 222, 223, 227, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

УХВАЛИЛА:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича задовольнити частково.

Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року у справі - скасувати.

Справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і оскарженню не підлягає.

Судді: