Справа № 803/988/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року Справа № 803/988/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1.) звернулась з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Волинській області), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 26.07.2017 №1941 «Про проведення фактичної перевірки».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваним наказом призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» Торгового центру Ірена №2, в м.Володимир-Волинський, вул.Ковельська, 113 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу законів про працю України протягом 10 діб, починаючи з 27.07.2017. Позивач вказує, що контролюючий орган не мав підстав для здійснення фактичної перевірки, оскільки жодного порушення вимог законодавства в частині виробництва обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту ФОП ОСОБА_1 не вчиняла. Крім того, призначаючи перевірку з питань дотримання позивачем вимог Закону України «Про оплату праці», Кодексу законів про працю України, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, оскільки питання трудових відносин не належить до компетенції ДФС.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в адміністративному позові, просили позов задовольнити повністю.

В поданих суду запереченнях та додаткових поясненнях (а.с.13-14, 28-29) відповідач та представники відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнали, посилаючись на те, що в силу вимог чинного податкового законодавства на контролюючі органи покладено функцію податкового контролю шляхом проведення перевірок відповідно до вимог Податкового кодексу України та у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин. Фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 призначена на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України у зв'язку з наявністю інформації, висвітленої під час оперативної наради за участі керівництва ГУ ДФС у Волинській області, про виявлення неадекватного декларування податкових зобов'язань (сум) отриманого акцизного податку з роздрібного продажу алкогольних напоїв позивачем, а також встановлення наявності у місцях роздрібної торгівлі алкоголю у м.Володимир-Волинський «сумнівного алкоголю». Крім того, відповідач зазначив, що підставою для проведення перевірки за вказаною нормою Податкового кодексу України є також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютнових виробів, пального. З посиланням на наявність у органів податкової служби контролюючих функцій за додержанням особами норм з регулювання обігу готівки в національній валюті, за дотриманням податкового законодавства в частині додержання законодавства про працю відповідач вважає, що оспорюваний наказ прийнятий правомірно, з огляду на що представники відповідача просили у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_1 відмовити повністю.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що 26.07.2017 року, керуючись п.п.20.1.9, 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, п.3 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», ст.259 Кодексу законів про працю України та ст.35 Закону України «Про оплату праці», в.о.начальника ГУ ДФС у Волинській області прийнято наказ №1941 «Про проведення фактичної перевірки», згідно з яким призначено проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1, магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1» Торгового центру Ірена №2, в м.Володимир-Волинський, вул.Ковельська, 113 з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Законів України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про оплату праці», «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», Кодексу законів про працю України. Термін проведення перевірки визначено 10 діб, починаючи з 27.07.2017 (а.с.6).

Надаючи правову оцінку відповідності оскаржуваного наказу вимогам податкового законодавства, суд враховує наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Як передбачено пунктом 75.1 статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки регламентує стаття 80 ПК України.

Так, пункт 80.1 статті 80 ПК України передбачає, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб'єктом господарювання в установлений законом строк обов'язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Отже, податкове законодавство визначає вичерпний перелік підстав для проведення фактичної перевірки.

Зі змісту оскаржуваного наказу вбачається, що підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 став п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України, згідно з яким для проведення фактичної перевірки контролюючий орган повинен мати або отримати в установленому законодавством порядку інформацію про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платником податків. Крім того, даний підпункт передбачає можливість проведення фактичної перевірки платника податків також у разі здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

На підтвердження наявності підстав для призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 відповідач надав суду службову записку начальника управління контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів ОСОБА_5, адресовану заступнику начальника управління аудиту ГУ ДФС у Волинській області ОСОБА_6 01.08.2017 за вих.№542/03-20-40-02-08, про те, що аналізом реєстру декларацій виявлено неадекватне декларування податкових зобов'язань (сум) отриманого акцизного податку з роздрібного продажу алкогольних напоїв суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 Крім того, при проведенні моніторингу місць роздрібної торгівлі алкогольних напоїв у м.Володимир-Волинському було встановлено наявність сумнівного алкоголю, що викликає необхідність проведення фактичної перевірки відповідно до п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України (а.с.30).

Однак, суд не приймає до уваги як доказ правомірності призначення фактичної перевірки позивача вказану службову записку, оскільки остання була отримана ГУ ДФС у Волинській області 01.08.2017, тобто фактично через тиждень після прийняття оспорюваного наказу, з огляду на що не могла лягти в основу для прийняття керівником рішення про призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1

Крім того, суд вважає безпідставним також посилання представників відповідача як на доказ правомірності призначення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 депутатське звернення депутата Володимир-Волинської міської ради ОСОБА_7 від 23.03.2017 №12 м/Р, що адресоване начальнику Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області (а.с.36). У вказаному зверненні депутат вимагав вжити заходів по припиненню незаконної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, вказуючи на те, що до осередку політичної партії «УКРОП» звернулись жителі та суб'єкти підприємницької діяльності міста Володимир-Волинський з вимогою припинити масову незаконну торгівлю підакцизними товарами. Даним зверненням також повідомлялись точки масового продажу із зазначенням адрес, однак адреса, за якою здійснює свою господарську діяльність ФОП ОСОБА_1, у зверненні відсутня, як і відсутня інформація про те, що позивач здійснює незаконну торгівлю підакцизними товарами.

Таким чином, доказів наявності чи отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту, що є підставою для проведення фактичної перевірки, відповідач суду не надав.

Також відповідач не обгрунтував правомірність призначення фактичної перевірки з підстави здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, оскільки будь-якого правового обгрунтування законності видачі оспорюваного наказу за вказаної підстави ні у запереченнях на позов, ні в письмових поясненнях, ні в судовому засіданні представниками відповідача суду не надано.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частинами першою та другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач не довів належними та допустимими доказами правомірність прийняття оспорюваного наказу, останній прийнятий всупереч вимог чинного податкового законодавства, а тому підлягає скасуванню як протиправний.

Водночас суд вважає необгрунтованими твердження позивача про те, що відповідач вийшов за межі своїх повноважень, призначаючи фактичну перевірку з питань дотримання вимог Закону України «Про оплату праці» та Кодексу законоів про працю України, оскільки в силу вимог п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи вправі перевіряти в межах фактичної перевірки дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 підлягає до задоволення шляхом визнання протиправним та скасування наказу ГУ ДФС у Волинській області від 26.07.2017 №1941 «Про проведення фактичної перевірки».

Згідно із частиною першою статті 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Волинській області на користь ФОП ОСОБА_1 слід присудити судовий збір в сумі 1600,00 грн., сплачений відповідно до квитанції від 07.08.2017 №10 (а.с.2).

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДФС у Волинській області від 26 липня 2017 року №1941 «Про проведення фактичної перевірки».

Присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області судовий збір в сумі 1600 (одна тисяча шістсот) грн.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 18 вересня 2017 року.