Справа № 308/401/17
Суддя: Леміш О. М.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.09.2017 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Леміш О.М , за участю секретаря Химинець О.Я, розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №1 батальону УПП м. Ужгороді та м. Мукачеві лейтенанта поліції Бевз Т.Л . та УПП в м. Ужгороді та м. Мукачеві про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 059310 від. 02.01.2017 року ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №1 батальону УПП м. Ужгороді та м. Мукачеві лейтенанта поліції Бевз Т.Л . та УПП в м. Ужгороді та м. Мукачеві про визнання протиправноб та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії АР № 059310 від. 02.01.2017 року .

Позовні вимоги мотивує тим, що він 02 січня 2017 року близько 8-20 години він знаходився біля готелю Ужгород за адресою: місто Ужгород площа Богдана Хмельницького, 2, звідки мав намір на своєму автомобілі Фольксваген Пасат НОМЕР_1 їхати в сторону залізнодорожного вокзалу. Для цього він виїхав праворуч від готелю на вулицю Дмитра Донського і в місці, де закінчується суцільна лінія розмітки, розвернув свій автомобіль у сторону проспекту Перемоги, та поїхав у цьому напрямку. Біля будови за адресою: м.Ужгород, проспект Свободи,2 був зупинений патруль поліції у зв`язку з тим, що він начебто порушив Правила дорожнього руху України, а саме п.8.5.1 ПДР України, перетнувши по вул. Дмитра Донського суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1.

Також він повідомив , що не вчиняв такого порушення, оскільки на вул.Дмитра Донського розвернув свій автомобіль у сторону проспекту Свободи у місці, де не має суцільної лінії дорожньої розмітки.

Автомобіль патрульної поліції в момент його знаходження на вулиці Дмитра Донського знаходився на дорожньому кільці на площі Богдана Хмельницького метрів за 100 від автомобіля. У той же час вулиця Дмитра Донського у більшості місцях, в тому числі в місці, де вона межує з територією готелю Ужгород 02 січня 2017 року зранку була вкрита снігом та кригою, а відкритій видимості його автомобіля патрулю поліції перешкоджали ялинки та кущі, які розташовані перед готелем Ужгород. Тому вони не могли чітко бачити маневру, тим більше те чи він пересікав, які-небудь дорожні розмітки. У зв`язку з цим позивач вказав, що патрульні помилилися і він не порушував правил дорожнього руху та попросив надати йому докази порушення. Водночас патрульні відмовились надавати які-небудь докази.

У процесі складання інспектором поліції постанови позивач заявляв клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення та надання йому можливості скористатись правом на фахову юридичну допомогу, на що йому також було відмовлено.

Позивач вважає дії інспектора поліції протиправними, а складену щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення протиправною та такою, що підлягає скасуванню .

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд такий задовільнити.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 128 КАС України у разі неприбуття відповідача - суб`єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 7 ч.1 ст.3 КАС України визначає, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України «Про Національну поліцію», Правилами дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінію перетинати забороняється. Якщо цією лінією позначено місце стоянки або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, то лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати дану лінію для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Відповідно до п. 8.1. Правил дорожнього руху регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Пунктом 8.5.1. Правил дорожнього руху передбачено, що горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно із п. 8.5-1 Правил дорожнього руху дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.

Розділом 34 Правил дорожнього руху передбачено, що лінії горизонтальної розмітки мають білий колір та мають таке значення:

1.3 - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху;

1.11 - поділяє транспортні потоки протилежних або попутних напрямків на ділянках доріг, де перестроювання дозволено лише з однієї смуги; позначає місця, призначені для розвороту, в`їзду і виїзду з майданчиків для стоянки тощо, де рух дозволено лише в один бік.

Відповідно до ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 02 січня 2017 року близько 8-20 години знаходився біля готелю Ужгород за адресою: місто Ужгород площа Богдана Хмельницького, 2, звідки на своєму автомобілі Фольксваген Пасат НОМЕР_1 їхав в сторону залізнодорожного вокзалу. Для цього він виїхав праворуч від готелю на вулицю Дмитра Донського і в місці, де закінчується суцільна лінія розмітки, розвернув свій автомобіль у сторону проспекту Перемоги, та поїхав у цьому напрямку. Біля будови за адресою: м.Ужгород, проспект Свободи,2 його зупинив патруль поліції у зв`язку з тим, що він начебто порушив Правила дорожнього руху України, а саме п.8.5.1 ПДР України, перетнувши по вул. Дмитра Донського суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. де відповідно було складено постанову про порушення правил дорожнього руху.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається з матеріалів справи позивач заперечує факт порушення ним правил дорожнього руху під час керування транспортним засобом , зокрема перетин суцільну лінію розмітки 1.1 ПДР України . Факт наявності «суцільної лінії» позивач категорично заперечує. На підтвердження даних обставин позивач звернув увагу суду на наявні в матеріалах справи відеоматеріали . З вказаних доказів дійсно не вбачається, де саме знаходиться дорожня розмітка .

Незважаючи на заперечення водієм факту порушення ПДР при винесенні оскаржуваної постанови інспектором всупереч ст.245 КУпАП не було вжито заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідженні всіх обставин справи. Відповідачем жодних доказів, зокрема пояснень свідків, пояснень інших учасників руху, фото-та відео фіксацію на підтвердження факту вчинення позивачем вказаного правопорушення суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналіз законодавчих норм, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дає підстави суду дійти висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що позивач порушив вимоги п.8.5.1 Правил дорожнього руху суду не надано.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В порушення законодавчих положень відповідачем не з`ясовано всіх обставин справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 280 КУпАП.

Зі змісту статті 6 Європейської конвенції з прав людини вбачається, що кожний обвинувачений у скоєнні злочину має як мінімум право мати достатньо часу та можливості для підготовки свого захисту, а також захищати себе сам особисто або через обраного ним самим захисника. При цьому Європейський суд з прав людини неодноразово, зокрема в справі «Deweer v. Belgium» (рішення Суду від 27.02.1980 року), зазначав, що немає ніяких підстав для вузької інтерпретації ст. 6 Конвенції. Так, зазначена стаття застосовується не тільки власно до кримінального судового провадження, але і по відношенню до дисциплінарних та адміністративних процедур (принцип автономності).

Серед основних гарантій захисту прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 268 КУпАП, є право користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Підсумовуючи вказане, суд приходить до висновку, що порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої КУпАП, недотримання вимог щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення, є підставою для скасування постанови інспектора патрульної поліції у містах Ужгороді та Мукачеві про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР за №059310 від 02.01.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

На підставі ст. ст. 7-14, 18, 19, 24, 71, 128, 143, 146, 158, 160, 161, 162, 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 33, ч.1 ст. 122, ст.ст. 247, 251, 258, 268, 280, 283, 284, 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії АР № 059310 від 02.01.2017 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, а відповідну справу про адміністративне правопорушення -закрити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.М Леміш