Справа № 815/2562/17
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р. Справа № 815/2562/17

Категорія: 10.3.4 Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лукянчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року по справі за адміністративним позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Ліфт» про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -

В С Т А Н О В И Л А :

Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до суду з адміністративним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Престиж-Ліфт» про стягнення адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у розмірі 19 958, 34 грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 87, 78 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

В апеляційній скарзі Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів ставиться питання про скасування судового рішення, в зв'язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 лютого 2017 року ТОВ «Престиж-Ліфт» подано до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік.

Відповідно до вказаного звіту, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу на підприємстві у 2016 році складала 12 осіб, а кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів України» - 1 особа.

На підставі звіту ТОВ «Престиж-Ліфт» про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів складено розрахунок адміністративно-господарських санкцій за 2016 звітний рік від 15 березня 2016 року №03-1/552, у якому зазначено, що норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів на підприємстві у 2016 році складає 1 особа, середньооблікова кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність, - 0 особи , кількість робочих місць, призначених для працевлаштування інвалідів і не зайнятих інвалідами - 1.

Отже, позивачем встановлено, що норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році ТОВ «Престиж-Ліфт» не виконало.

З огляду на зазначене, до відповідача застосовані адміністративно-господарські санкції у розмірі 19 958, 34 грн., а за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій нарахована пеня у розмірі 87, 78 грн.

Враховуючи несплату відповідачем вказаних санкцій, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення в судовому порядку.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач фактично створив окреме робоче місце для працевлаштування інвалідів у 2016 році та належним чином інформував центр зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, тому ним вжито усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів та недопущено правопорушення у сфері господарювання.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 19 Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Частиною третьою та п'ятою статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно здійснюють працевлаштування інвалідів у рахунок нормативів робочих місць виходячи з вимог статті 18 цього Закону.

Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з частиною першою цієї статті, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією, у тому числі підприємством, організацією громадських організацій інвалідів, фізичною особою, яка використовує найману працю, інвалідів, для яких це місце роботи є основним.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Таким чином, законодавець встановив обов'язок підприємств по працевлаштуванню інвалідів, а в разі ухилення від виконання покладеного обов'язку - встановив санкції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у поданому до Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік, ТОВ «Престиж-Ліфт» зазначено норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у 2016 році, яке становить 1 місце.

11 листопада 2015 року, у зв'язку з відкриттям вакансії, яка може бути зайнята інвалідом, відповідачем було подано до Одеського міського центру зайнятості звіт №1719 за формою 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» на посаду електромеханік з ліфтів в рахунок нормативу робочих місць для інвалідів. Вакансія не була укомплектована за сприянням центру зайнятості, у зв'язку з відсутністю претендентів, які відповідали зазначеним у звіті та кваліфікаційним характеристикам посади вимогам, з числа безробітних, що перебували на обліку в Одеському міському центрі зайнятості (а.с. 13).

При цьому, відповідачем протягом 2016 року ще двічі підтверджено свою зацікавленість у працевлаштуванні інваліда на вакантну посаду, що підтверджується направленням на адресу Одеського міського центру зайнятості звіт за формою 3-ПН №1605 від 19 вересня 2016 року та №2111 від 12 грудня 2016 року (а.с. 14-15).

Наведене свідчить, що ТОВ «Престиж-Ліфт» подавалась до Одеського міського центру зайнятості відповідна звітність, в яких підприємством відображено інформацію про характеристики вакансії та вимоги до претендента для укомплектування вакансій Державною службою зайнятості.

При цьому, колегія суддів зауважує на тому, що жодних доказів того, що відповідачем не виділено та не створено робочого місця для працевлаштування інвалідів Фондом соціального захисту інвалідів не надано та не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні інвалідів з боку підприємства у спірний період.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 18 Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. Підбір робочого місця здійснюється переважно на підприємстві, де настала інвалідність, з урахуванням побажань інваліда, наявних у нього професійних навичок і знань, а також рекомендацій медико-соціальної експертизи.

Частиною 3 ст. 18-1 Закону «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

Таким чином, обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

У зв'язку з тим, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, на нього не може бути покладена відповідальність за не направлення уповноваженими органами необхідної кількості інвалідів для працевлаштування, відсутність у населеному пункті за місцем знаходження підприємства інвалідів, які бажають працевлаштуватись.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення адміністративно-господарських сакцій за невиконання робочих місць призначених для працевлаштування інвалідів у 2016 році у розмірі 19 958, 34 грн. та пені за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських сакцій у розмірі 87, 78 грн.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, у зв'язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 197, п.1 ч.1 ст. 198, ст. 200, п.1 ч.1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів залишити без задоволення, постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лукянчук