Справа № 758/6706/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 758/6706/17 Головуючий у 1-й інстанції: Зарицька Ю.Л., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали апеляційної скарги Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання неправомірним розпорядження та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - Відповідач, Центральне об'єднане УПФУ) у якому просив:

- зобов'язати Центральне об'єднане УПФУ включити до його стажу військову службу у Збройних силах України та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі, що дасть змогу отримання довічного грошового утримання;

- здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від заробітної плати судді апеляційного суду Київської області з врахуванням включення до стажу роботи на посаді суді календарного періоду проходження строкової військової служби у Збройних Силах і половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному закладі з урахуванням виплаченого довічного грошового утримання у розмірі 84 % заробітної плати судді, починаючи з 24.10.2016.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 01 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В зв'язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України прийнято у порядку скороченого провадження, згідно з абз. 4 ч. 8 ст. 183-2, п. 3 ч.1 ст. 197 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає (ч. 10 ст. 183-2 КАС України).

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, починаючи з 08.02.1994 ОСОБА_2 працював суддею Київського обласного суду.

30.10.2016 згідно наказу голови Апеляційного суду Київської області № 200-ос ОСОБА_2 звільнений з посади судді, відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 №1513-У111 «Про звільнення суддів» у зв'язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до даних наказу Апеляційного суду Київської області від 24.02.2010 № 90 позивачу призначено щомісячне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати з 25.02.2010 (а.с.13).

Наказом від 01.03.2011 № 44 позивачу передбачено 100% щорічного утримання належного йому у разі виходу у відставку, виходячи з 82% заробітної плати з 07.03.2011. (а.с.14).

З даних розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, всього стаж роботи ОСОБА_2 станом на 24.10.2016 становить 26 років 7 місяців 27 днів, з них: військова служба у Збройних Силах складає 2 роки та 11 днів, половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі складає 1 рік та 11 місяців, а стаж судді Апеляційного суду Київської області складає 22 роки 8 місяців та 16 днів. (а.с.19).

З даних довідки від 19.05.2017 №05/28/35 виданої Апеляційним судом Київської області ОСОБА_2 про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці вбачається, що заробітна плата, яка враховується при визначенні (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці склала 25 520 грн., з них: посадовий оклад становить 15 950 грн., надбавка за вислугу років - 9 570 грн. (а.с.20).

Вважаючи порушеними свої права, зокрема, не включення відповідачем до його стажу військову службу у Збройних силах України та половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному закладі та не здійснення перерахунку з урахуванням зазначеного стажу, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що на момент роботи позивача суддею, діяла правова норма, яка гарантувала зарахування до стажу роботи суддею часу роботи на інших роботах, періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах, а тому загальний стаж перебування ОСОБА_2 на посаді судді становить 26 років 07 місяців 27 днів.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Однією із конституційних гарантій забезпечення незалежності суддів є надання їм за рахунок держави матеріального і соціального захисту, зокрема для суддів у відставці - щомісячного довічного грошового утримання.

Статтею 22 Конституції України передбачено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналогічне положення закріплено в ч.6 ст.47 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010р. про те, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016 визначено порядок цього виконання, згідно якого застосуванню підлягає ч. 3 ст. 141 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-УІ до внесення змін ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-УІІІ, а саме, у редакції ЗУ «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-УІІІ: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим аніж 90 відсотків заробітної плати суді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Так, судом першої інстанції встановлено, що стаж роботи ОСОБА_2 складається з таких періодів: з 09.05.1972 по 20.05.1974 - проходження військової служби у Збройних Силах; з 01.09.1974 по 30.06.1978 - половина строку навчання за денною формою на юридичному факультеті у вищому навчальному закладі; з 08.02.1994 по 24.10.2016 - робота на посаді судді.

Абзацом 2 ч. 4 ст. 43 ЗУ «Про статус суддів» від 15.12.1992 визначено, що до стажу роботи, який дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів України, державних арбітрів, відомчих арбітражі України, зараховується також час роботи на посадах суддів та арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР; час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражі у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів та слідчих за умови наявності в усіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до ч.1 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 № 2862-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 ч. 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином, наведеними нормами, чинними на час призначення позивача на посаду судді, було закріплено право на врахування періоду роботи на прокурорсько-слідчих посадах до стажу роботи на посаді судді.

В подальшому 07.07.2010 року було прийнято Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VІ, відповідно до ч.1 ст.131 якого (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; 2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Аналогічні положення містить стаття 135 цього Закону в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», чинній з 28.03.2015 року.

Водночас, згідно із п.11 Перехідних положень Закону Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

У відповідності до пункту 3.1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Статтею 1 Указу Президента України від 10.07.1995 р. № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (в редакції, чинній до 01.03.2008 року) передбачено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, вирішуючи питання про застосування закону в часі колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що згідно ст.22 і 58 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Законом України «Про вищу раду правосуддя», що набрав чинності 05.01.2017, внесені зміни у п. 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», згідно яких вбачається, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Отже, за час роботи ОСОБА_2 на посаді судді протягом періоду з 08.02.1994 по 24.10.2016, тобто більше 20 років, діяла правова норма, яка гарантувала зарахування до стажу роботи суддею, що давала право на відставку і отримання визначеного відсотку щомісячного довічного утримання судді, часу роботи на інших роботах, періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що на момент звільнення та відрахування ОСОБА_2 зі штату Апеляційного суду Київської області, загальний стаж останнього перебування на посаді судді становить 26 років 07 місяців 27 днів.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26.09.2014р. зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується його існування.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду міста Києва від 01 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.