Справа № 278/935/17
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Грубіян Є.О.
Суддя-доповідач:Іваненко Т.В.
УХВАЛА

іменем України

"12" вересня 2017 р. Справа № 278/935/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Іваненко Т.В.

суддів: Кузьменко Л.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

позивача та представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "30" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов'язання виплати пенсії та індексації на втрачені доходи ,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2017 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Житомирського районного суду Житомирської області з адміністративним позовом, в якому просив зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатити йому невиплачену пенсію за період з 1 квітня 2015 року по 12 листопада 2015 року відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з нарахуванням індексації на втрачені доходи на час набрання судовим рішенням законної сили.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив про безпідставність невиплати йому пенсії з 1 квітня 2015 року по 12 листопада 2015 року в період його роботи в органах місцевого самоврядування, а саме на посаді селищного голови Новогуйвинської селищної ради Житомирського району. Позивач вказує, що неправомірні дії відповідача та незаконність рішення про припинення виплати пенсії підтверджено Рішенням Конституційного Суду України який, серед іншого, визнав неконституційними положення речення першого ч. 1 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою Житомирського районного суду Житомирської області від 30.05.2017 у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеною постановою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначив, що ч.1 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" було передбачено, що тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, особам, яким пенсія призначена відповідно до цього Закону (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), у період роботи на посадах, які дають право на призначення пенсії або щомісячного довічного грошового утримання у порядку та на умовах, передбачених законами України "Про статус народного депутата України", "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", пенсії, призначені відповідно до цього Закону, не виплачуються. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється. Зазначена стаття не стосується осіб органів місцевого самоврядування. Окрім того, Рішенням Конституційного Суду України визнано неконституційними положення речення першого ч. 1 ст. 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник відповідача вважає судове рішення законним та просить відхилити апеляційну скаргу позивача.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга належить до часткового задоволення з таких підстав.

Суд встановив, що ОСОБА_3 до 30.11.2015 року перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримував пенсію призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що з 01.04.2015 року по 12.11.2015 року позивачу було зупинено виплату пенсії.

06.01.2017 року позивач звернувся із заявою до ГУПФУ в Житомирській області, в якій просив нарахувати і виплатити йому невиплачену пенсію за період з 1 квітня 2015 року по 12 листопада 2015 року.

Листом від 29.01.2017 року за вих. № 37/Г-11 ГУПФУ в Житомирській області відмовило у виплаті пенсії за вказаний вище період у зв'язку з відсутністю на те законних підстав.

Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся з позовом до суду.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 вказаної статті КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів вказує, що пенсія є періодичним, щомісячним платежем і виплачувалася позивачу регулярно, а отже про припинення виплати позивач дізнався одразу у квітні 2015 року.

Проте із зазначеним позовом до суду позивач ОСОБА_3 звернувся лише 21 квітня 2017 року, тобто з порушенням строку звернення до суду передбаченого ст. 99 КАС України.

В позовній заяві позивач не просив поновити строк на звернення до суду та не вказав поважності причин пропуску звернення.

В судовому засіданні позивач посилається на рішення Конституційного суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 року, проте вказане рішення прийнято після виникнення спірних правовідносин.

Колегія суддів зазначає, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Колегія суддів вважає за доцільне вказати на практику Європейського суду з прав людини, зокрема на справи "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії", "Пономарьов проти України", де суд вказує, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав. Питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Колегія суддів звертає увагу, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивачем не наведено жодної поважної причини, чому він не міг звернутися до суду за захистом своїх прав у встановлені строки .

Наслідки пропуску строків встановлені ст. 100 та ст. 155 КАС України.

Відповідно до статті 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Відповідно до п. 9 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що, оскільки позивачем пропущено строк звернення до суду, жодних поважних причин пропуску строку не зазначено, позовну заяву слід залишити без розгляду, а постанову суду першої інстанції скасувати.

Згідно ч. 1 ст. 203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково. Постанову Житомирського районного суду Житомирської області від "30" травня 2017 р. скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Т.В. Іваненко

судді: Л.В. Кузьменко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,12441

3- відповідачу/відповідачам: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул. Ольжича,7, м.Житомир,10003

- ,