Справа № 820/2096/17
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 р. № 820/2096/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Боднар І.Ю.,

представника відповідача - Попова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :
Командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №1089 від 18.04.2017, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголошення стягнення - суворої догани та повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що за результатами службового розслідування командиром військової частин польової пошти НОМЕР_2 прийнято наказ № 1089 від 18.04.2017, відповідно до якого встановлено порушення позивачем вимог абзаців 2, 3, 5, 7, 8 статті 11, статті 16, абзацу 2 статті 58, абзаців 2, 5, 6, 7, 9, 21 статті 59, статті 66, абзаців 10, 16, 17, 25, 30 статті 67, статті 101, абзацу 9 статті 102 , абзацу 2, 13 статті 69, статті 103, абзаців 2, 9 статті 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзаців 1, 5 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України. Вказаним наказом ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани та повної матеріальної відповідальність на загальну суму 29279,03 грн. Позивач із результатами службового розслідування не згоден, вважає наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності та повної матеріальної відповідальності необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Представник відповідача у наданих до суду письмових запереченнях проти заявленого позову заперечував та зазначив, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відбулося у зв`язку з наявністю у діях командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який на момент скоєння правопорушення старшим солдатом ОСОБА_3 виконував обов`язки начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , складу дисциплінарного правопорушення, а саме неналежного виконання службових обов`язків, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону та нанесенню матеріальної шкоди. Таким чином позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач в судове засідання не прибув, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив суд справу розглядати без його участі.

Представник відповідача в судове засідання прибув, проти заявленого позову заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши докази у їх сукупності, встановив наступне.

Позивач підполковник ОСОБА_1 командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 , до 01.09.2016 року виконував обов`язки начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовим актами.

Статтею 16 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Під час судового розгляду справи було встановлено, що після здійснення перевірки обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 начальником відділення персоналу військової частини польова пошта НОМЕР_2 майором ОСОБА_4 було виявлено, що військовослужбовець за призовом командир 2 гранатометного взводу роти вогневої підтримки військової частини польова пошта НОМЕР_1 старший солдат ОСОБА_3 не повернувся з лікування, на якому знаходився з 02.11.2015 року. Про вказані обставини рапортом на ім`я командира військової частини польова пошта № НОМЕР_1 від 08.04.2017 року №548/АТО майором ОСОБА_4 здійснено доповідь.

На підставі наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 від 08.04.2017 року №1015 проведено службове розслідування по факту неповернення з лікування військовослужбовця за призовом військової частини польова пошта НОМЕР_1 командира 2 відділення гранатометного взводу роти вогневої підтримки старшого солдата ОСОБА_3 , який був госпіталізований 02.11.2015 року з діагнозом туберкульоз.

Проведення службового розслідування доручено старшому офіцеру відділення морально-психологічного забезпечення підполковнику ОСОБА_5 .

Результати проведеного службового розслідування оформлено актом проведення службового розслідування, який затверджено командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 17.04.2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що військовослужбовець за призовом молодший сержант ОСОБА_3 , який прибув для подальшого проходження служби з військової частини польова пошта НОМЕР_3 селища Ульянівка Миколаївської області, згідно наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) №98 від 27.03.2015 року був зарахований до списків особового складу у розпорядження командира частини та на всі види забезпечення та направлений для проходження бойового злагодження до пункту постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_2 селища Башкирівки Чугуївського району Харківської області.

На підставі рапорту фельдшера медичної служби молодшого сержанта ОСОБА_6 від 13.07.2016 року №2325 наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13 липня 2016 року №237 старший солдат ОСОБА_3 був направлений для проходження військово-лікарської комісії на предмет визначення придатності для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 міста Харкова, але, як пояснює останній, він убув не до Харківського військового шпиталю (військової частини НОМЕР_4 ), а до Військового шпиталю міста Дніпропетровськ, де йому було відмовлено у проходженні ВЛК, з-за того що направлення на ВЛК, службова та медична характеристики не були оформлені належним чином. Тоді старший солдат ОСОБА_3 прибув для проходження ВЛК до військової частини НОМЕР_4 м. Харкова, але й там отримав відмову. Про те, що йому відмовили в шпиталі у проходженні військово-лікарської комісії, він нікого з командування частини польова пошта НОМЕР_1 не повідомив. після цього старший солдат ОСОБА_3 вирішив поїхати у цивільну лікарню за місцем мешкання, де він проходив лікування у листопаді 2015 року. Там, після медичного огляду, останньому пояснили, що він не повністю одужав та потребує додаткового обстеження. У зв`язку з цим старший солдат ОСОБА_3 , з його слів, залишився на лікуванні у цивільному медичному закладі.

Лише 08 квітня 2017 року, після здійснення перевірки обліку особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 начальником відділення персоналу військової частини польова пошта НОМЕР_2 майором ОСОБА_4 була виявлена відсутність на службі старшого солдата ОСОБА_3 .

До військової частини польова пошта НОМЕР_1 останній був доставлений заступником командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 з морально-психологічного забезпечення майором ОСОБА_7 лише 10 квітня 2017 року. Документів, які б підтвердили поважні причини його відсутності на лікуванні в шпиталі та правомірності своєї відсутності на службі старший солдат ОСОБА_3 представити не зміг. Весь період своєї відсутності він проводив на власний розсуд.

У своєму поясненні старший лейтенант ОСОБА_8 вказав, що в серпні 2016 року, під час прийняття посади командира роти вогневої підтримки у теперішнього начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 , він задавав особі, яка здавала посаду, питання щодо місця знаходження старшого солдата ОСОБА_3 . На що майор ОСОБА_9 повідомив старшому лейтенанту ОСОБА_8 , що старший солдат ОСОБА_3 знаходиться на лікуванні в шпиталі. З запитанням щодо лікування підлеглого та його термінів старший лейтенант ОСОБА_8 звернувся до начальника медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 капітана ОСОБА_10 , який дав відповідь останньому, що хворі з таким діагнозом лікуються дуже значний час можливо до півтора роки, тому останнього немає можливості звільнити, поки він не вилікується. Інформацію щодо місця знаходження старшого солдата ОСОБА_3 старший лейтенант ОСОБА_8 з`ясовував лише в штабі частини, де останньому сказали, що документів про закінчення терміну лікування хворого військовослужбовця з лікувального закладу не надходило.

Крім того, старший солдат ОСОБА_3 за весь цей час у повному обсязі отримував грошове забезпечення, винагороду за участь в антитерористичній операції протягом двох місяців (жовтень-листопад 2016 року) та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Службовим розслідуванням було встановлено, що командування не вжило відповідних заходів та продовжувало виплачувати старшому солдату ОСОБА_3 грошове забезпечення, чим самим була нанесена матеріальна шкода державі у розмірі 102326 (сто дві тисячі триста двадцять шість) гривень 83 копійки.

Отримане грошове забезпечення військовослужбовець витрачав на власний розсуд. Порушення ОСОБА_3 полягало у самовільному залишені частини, що призвело до нанесення матеріальної шкоди державі.

Службовим розслідуванням були встановлені особи, які внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, сприяли вчиненню даного правопорушення. Це: командир військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковник ОСОБА_1 , начальник штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 майор ОСОБА_9 , начальник медичної служби військової частини польова пошта НОМЕР_1 капітан Орлов Олександр Володимирович, командир роти вогневої підтримки старший лейтенант ОСОБА_8 , командир гранатометного взводу роти вогневої підтримки молодший лейтенант ОСОБА_11 та тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира взводу солдат ОСОБА_12 .

Відповідно до висновків службового розслідування, в діях командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , який до 01.09.2016 року, тобто на момент скоєння правопорушення старшим солдатом ОСОБА_3 виконував обов`язки начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , підполковника ОСОБА_1 встановлено склад дисциплінарного правопорушення, передбаченого абзацами 2, 3, 5, 7, 8 статті 11, статтею 16, абзацом 2 статті 58, абзацами 2, 5, 6, 7, 9, 21 статті 59, статтею 66, абзацами 10, 16, 17, 25, 30 статті 67, статтею 101, абзацом 9 статті 102 , абзацами 2, 13 статті 69, статтею 103, абзацами 2, 9 статті 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 1, 5 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, затверджених Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, що покладають:

- як на військовослужбовця обов`язок: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь кожної людини, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів;

- як на начальника штабу окремого батальйону відповідальність: знати про справжній стан справ у підрозділах полку, а також про хід виконання поставлених перед ними завдань, постійно знати про наявність особового складу, матеріальних засобів, а також щоденно керувати веденням їх обліку в полку, забезпечувати додержання штатної дисципліни, за стан обліку особового складу, фактичний стан справ у підрозділах батальйону, наявність особового складу в підрозділах батальйону;

- як на командира окремого батальйону відповідальність: знати стан справ у дорученій йому військовій частині, вміло керувати військовою частиною, як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань, завжди мати точні відомості про особовий склад, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям і злочинам серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за стан фінансового господарства; знати про дійсний стан справ у підрозділах полку, керувати правовим вихованням військовослужбовців полку, у разі вчинення військовослужбовцем злочину порушувати кримінальну справу і провадити дізнання; знати справжній стан військової дисципліни в полку, вживати заходів для запобігання злочинам та іншим правопорушенням, негайно доповідати старшому командирові (начальникові) про злочини, корупційні діяння та надзвичайні події в полку і повідомляти про них військового прокурора (у разі належності полку до Збройних Сил України повідомляти також начальника відповідного органу управління Служби правопорядку), керувати фінансовою діяльністю полку, розпоряджатися згідно із законодавством коштами, забезпечувати ощадливе витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, вживати заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за стан і збереження матеріальних засобів батальйону і законність їх витрачання, виховувати особовий склад батальйону в дусі поваги до військової служби.

Відповідно до висновків службового розслідування правопорушення полягало у неналежному виконанні службових обов`язків, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону та нанесено матеріальної шкоди державі.

При цьому, з матеріалів службового розслідування, судом встановлено, що за висновками проведеного розслідування обставини, що обтяжують дисциплінарну відповідальність є те, що порушення завдало матеріальної шкоди державі та відповідно до вимог Інструкції про порядок надання доповідей і донесень про події; кримінальні правопорушення, адміністративні корупційні правопорушення, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 388 від 28 липня 2016 року дане правопорушення обліковується для оцінки стану військової дисципліни у військовій частині, а також обставинами, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність військовослужбовців, є каяття військовослужбовців.

Крім того, в акті проведеного службового розслідування зафіксовано, що причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є недотримання посадовими особами військової частини польова пошта НОМЕР_1 положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, неналежний контроль за веденням службової документації щодо обліку особового складу та не володіння станом справ у підпорядкованому підрозділі з боку командування окремого батальйону.

Судом встановлено, що наказом командира військової частин польової НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 №1089 від 18.04.2017 року "Про результати службового розслідування", виходячи з встановлених обставин, командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 за неналежне виконання службових обов`язків, порушення вимог, передбачених абзацами 2, 3, 5, 7, 8 статті 11, статтею 16, абзацом 2 статті 58, абзацами 2, 5, 6, 7, 9, 21 статті 59, статтею 66, абзацами 10, 16, 17, 25, 30 статті 67, статтею 101, абзацом 9 статті 102 , абзацами 2, 13 статті 69, статтею 103, абзацами 2, 9 статті 104 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, абзацами 1, 5 статті 4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, затверджених Законом України від 24.03.1999 року №548-ХІV, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону, самовільного залишення місця лікування старшим солдатом ОСОБА_3 та нанесенню останнім матеріальної шкоди державі, притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено стягнення у вигляді суворої догани та повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст.ст. 5, 6, 7, 8 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - старшина роти.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Зі змісту адміністративного позову вбачаються доводи позивача стосовно того, що інкриміноване йому порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону ґрунтується на припущеннях, оскільки жодних посилань на порушення ним будь-яких нормативно-правових актів щодо ведення службової документації оскаржуваний наказ не містить.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту приписів ст.ст. 5, 6, 7, 8 Закону України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" вбачається, що позивач, який до 01.09.2016 року виконував обов`язки начальника штабу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , мав знати кількість військовослужбовців по списку, штату, їх кількість в наявності та які перебувають у шпиталі, відряджених, у відпустках.

Однак, як вбачається з матеріалів акту проведеного службового розслідування, молодший солдат ОСОБА_3 13.07.2016 був направлений до військової частини НОМЕР_4 міста Харкова для проходження військово-лікарської комісії з метою встановлення його придатності для проходження військової служби та після 14.07.2016 року вважався особою, яка самовільно залишила військову частину. При цьому позивач, не був обізнаний про місце перебування старшого солдата ОСОБА_3 , що в подальшому йому стало відомо тільки з пояснень ОСОБА_3 , тобто після встановлення факту незаконної відсутності ОСОБА_3 , підтвердженням чого свідчать надані самостійно позивачем пояснення.

При цьому старший солдат ОСОБА_3 за весь час самовільного залишення військової частини отримував у повному обсязі грошове забезпечення, винагороду за участь в антитерористичній операції протягом двох місяців (жовтень-листопад 2016 року) та матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Керуючись інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, відповідно до пункту 10.2 вищевказаної Інструкції грошове забезпечення військовослужбовцям після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні й у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою виплачується, якщо таке перебування передбачене законодавством та продовжене рішенням командира з`єднання, керівника органу військового управління вищого рівня-на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 року №260.

В акті проведеного службового розслідування встановлено, що після чотиримісячного безперервного лікування старшого солдата ОСОБА_3 , починаючи з 02.03.2016 року, як такому, який не мав дозволу на виплату грошового забезпечення відповідно до рішення командира з`єднання або керівника органу військового управління вищого рівня на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), військова частина польова пошта НОМЕР_1 повинна була призупинити всі грошові виплати останньому.

При цьому, починаючи з 14.07.2016 року, у зв`язку з неприбуттям старшого солдата ОСОБА_3 до військової частини НОМЕР_4 м. Харкова для проходження військово-лікарської комісії, командуванням частини про зникнення військовослужбовця не було зроблено доповідь до Військової служби правопорядку, а також через 10 діб після його зникнення не виведено у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 та не призупинено всі види виплат.

Однак командуванням військової частини продовжувалось здійснення виплат старшому солдату ОСОБА_3 грошове забезпечення, чим самим була нанесена матеріальна шкода державі у розмірі 102326 (сто дві тисячі триста двадцять шість) грн 83 коп.

З наданих представником відповідача письмових заперечень проти позову судом також встановлено, що ОСОБА_1 у військовій частині не була організована внутрішня служба служб та підрозділів, оскільки під час виявлення незаконної відсутності ОСОБА_13 у начальника медичної служби були відсутні: журнал хворих, журнал направлених військовослужбовців на лікування, запити на шпиталі про етап хворих та час їх прибуття, убуття з лікувальних закладів, відсутні звірки з командирами підрозділами, стройовою частиною; у командира підрозділу відсутній журнал обліку хворих та звірки з начальником медичної служби та стройовою частиною; у стройовій частині відсутні звірки з начальником медичної служби та командирами підрозділів.

При цьому, позивачем в адміністративному позові не вказано обставин, які б спростовували висновки проведеного службового розслідування в частині не здійснення ним встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 26 Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

При цьому приписами ст. 27. Закону України Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Згідно з приписами ст. 68 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Згідно зі ст. 83 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України", на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтею 84 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України" передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до ст. 85 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України" службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Статтею 86 Закону України "Про Дисциплінарний Статут Збройних Сил України" передбачено, що після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

При цьому, як встановлено під час судового розгляду справи в акті проведеного службового розслідування зафіксовано неналежне виконання позивачем службових обов`язків, що призвело до порушення встановленого порядку ведення службової документації щодо обліку особового складу батальйону та нанесення матеріальної шкоди державі.

Крім того, з врахуванням обставин завдання матеріальної шкоди державі, яка виразилася у безпідставному нарахуванні старшому солдату ОСОБА_3 виплат, що відбулося також у зв`язку з неналежним виконанням позивачем покладених на нього обов`язків та нездійсненням належного контролю зокрема і позивачем, суд приходить до висновку про правомірність застосування відповідачем дисциплінарного стягнення до позивача у вигляді суворої догани.

Стосовно посилань позивача в адміністративному позові на приписи абзацу 2 статті 87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 87 Закону України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене після шести місяців з дня вчинення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці, а також час відсутності на службі без поважних причин.

У даному випадку, як встановлено та підтверджено актом проведеного службового розслідування, обставини вчиненого позивачем дисциплінарного правопорушення містять у собі ознаки триваючого порушення в частині нездійснення належного контролю за особовим складом, не володіння станом справ у підлеглому підрозділі, а отже строки притягнення до дисциплінарної відповідальності відповідачем дотримані.

Відтак, з врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №1089 від 18.04.2017, в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, оголошення стягнення - суворої догани.

Щодо позовних вимог позивача про скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №1089 від 18.04.2017 року в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн., суд зазначає наступне.

Підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначено Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 № 243/95-ВР.

Відповідно до п. 2 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Згідно з приписами п. 3 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності: а) заподіяння прямої дійсної шкоди; б) протиправної їх поведінки; в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди; г) вини у заподіянні шкоди. Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки. Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

Відповідно до п. 8 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

Відповідно до п. 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини державі, у разі: умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; приписки у нарядах та інших документах фактично невиконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети.

Крім того, відповідно до П.19 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі розслідуванням, яке проводиться для встановлення причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб, повинно бути встановлено: в чому полягає матеріальна шкода та яка її вартісна оцінка; якими конкретно неправомірними діями військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного заподіяно шкоду; вимоги яких законів, військових статутів, порадників, інструкцій та інших нормативних актів при цьому було порушено; умисно чи з необережності та з якою метою заподіяно шкоду; чи заподіяно шкоду винною особою під час виконання службових обов`язків; ступінь вини кожного у разі заподіяння шкоди кількома особами; умови та причини, що сприяли заподіянню шкоди, та її наслідки.

Між тим, матеріали справи не містять доказів в підтвердження факту встановлення вказаних обставин щодо позивача під час проведення службового розслідування.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, про наявність підстав для скасування наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №1089 від 18.04.2017 року в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу.

Розподіл судових витрат здійснити в порядку ст. 94 КАС України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
Адміністративний позов Командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 до Командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити частково.

Скасувати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 №1089 від 18.04.2017 року в частині застосування до ОСОБА_1 повної матеріальної відповідальності на загальну суму 29279,03 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 12 вересня 2017 року.

Суддя Мельников Р.В.