Справа № 816/1094/17
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1094/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бойка С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання - Лайко О.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Трунової Т.В.,

третя особа - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування розрахунку,

В С Т А Н О В И В:

07 липня 2017 року позивач ОСОБА_4 (надалі по тексту - ОСОБА_4, позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (надалі по тексту також відповідач) про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за поїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 01 червня 2017 року № 160764, яким визначено плату в сумі 1064,26 євро.

Протокольною ухвалою, 29 серпня 2017 року, судом залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 (надалі по тексту - ОСОБА_3).

В обґрунтування адміністративного позову зазначено, що розрахунок Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області плати за поїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 01 червня 2017 року № 160764, яким визначено плату в сумі 1064,26 євро, складеного відповідно до акту від 01 червня 2017 року № 0160764, підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_4 не надавалися жодні послуги з перевезення вантажів, транспортний засіб типу сідловий тягач вантажний, марки DAF, № шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить позивачу на праві власності, але за договором оренди переданий в користування ФО-П ОСОБА_5, і саме він 01 червня 2017 року використовував даний транспортний засіб в своїй господарській діяльності.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечував, в судовому засіданні наполягав на тому, що в діях суб'єкта владних повноважень жодних порушень вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та інших нормативно-правових актів, регламентуючих діяльність державного органу з питань контролю на автомобільному транспорті не вбачається, Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області та посадові особи Управління під час проведення перевірки і складання акта та під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України. Акт про перевищення нормативів вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд складено обґрунтовано, за порушення які мали місце та із дотриманням процедури, визначеної законодавством про автомобільний транспорт, а тому вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Третя особа, ОСОБА_3, в судовому засіданні зазначив, що вказаний вище транспортний засіб використовує у своїй господарській діяльності, основним видом якої є організація перевезень вантажів. Відповідно до Договору № 408843 найму (оренди) транспортного засобу, за автомобіль кожного місяця сплачується орендна плата. Наголосив, що дійсно 01 червня 2017 року транспортний засіб типу сідловий тягач вантажний, марки DAF, № шасі НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортний засіб н/причіп-цистерна-Е марки MERCERON, № шасі НОМЕР_5, р.н. НОМЕР_2 Свідоцтво серії НОМЕР_6 про реєстрацію, під керуванням водія ОСОБА_6, відповідно до ТТН № РП-0001568 від 01 червня 2017 року здійснював вантажні перевезення та рухався в м. Чернігів. Просив врахувати надані пояснення при винесенні рішення та задовольнити адміністративний позов.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

01 червня 2017 року при проведенні рейдової перевірки, місце проведення перевірки- а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський 207 км.+450 м., державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області проведено зважування автомобіля (тягача) марки DAF д.р.н. НОМЕР_1, який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ сер. НОМЕР_8, належить ОСОБА_4, за кермом згідно посвідчення водія НОМЕР_9 перебував ОСОБА_6

Під час зважування зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень загальної маси ТЗ та осьових навантажень (на строєну ось). Також під час перевірки зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення вантажу, без оформлення дозволу на перевищення вагових обмежень, який дає право на рух автомобільними дорогами, тобто без оформлення обов'язкових документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За результатами виявлених порушень складено акт від 01 червня 2017 року № 0160764 про перевищення транспортними засобами встановлених обмежень загальної маси та (або) осьових навантажень та довідку результатів здійснення габаритно-вагового контролю /а.с. 33/.

У зв'язку з допущеним порушенням нормативних вагових параметрів посадовою особою Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області складено розрахунок № 160764 від 01 червня 2017 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акта від 01 червня 2017 року № 0160764 /а.с. 9/.

19 червня 2017 року ОСОБА_7, заступником начальника Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області, складено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 008548, якою застосовано до ОСОБА_4 адміністративно-господарський штраф у сумі1700,00 грн /а.с. 13/.

Листом № 2001/32-17 від 19 червня 2017 року позивачу направлено постанову від 19 червня 2017 року № 008548 про застосування адміністративно-господарського штрафу /а.с. 12/.

Не погоджуючись із розрахунком плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, позивач звернувся до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Відповідно до підпунктів 15, 27 пункту 5 Положення Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

За визначеннями наведеними в статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Також статтею 48 цього Закону встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30).

Згідно пункту 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року за № 879 (зі змінами) "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок №879)

За визначеннями у пункті 2 цього Порядку, габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в'їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 зазначеного Порядку. Так, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль (пункт 16 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (пункт 18 Порядку).

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху (пункт 20 Порядку).

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень (абзац 1 пункт 28 Порядку № 879).

Відповідно до пункту 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Згідно із пунктом 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу, обов'язок щодо сплати якого належить перевізнику.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку № 879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

З копії свідоцтва про повірку засобу вимірювання техніки, чинного до 29 березня 2018 року, вбачається, що засіб вимірювальної техніки - "ваги пересувні автомобільні" типу CHEKLODE FREEWEIGH відповідає вимогам ГОСТ 29329-92 та свідоцтву про ДМА від 09 серпня 2007 року, клас звичайний /а.с. 32/.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль транспортного засобу, що належить позивачу, здійснювався технічним засобом, що пройшов повірку, та є придатним до застосування.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 30 від 18 січня 2001 року, транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, передбачено, що з спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

За результатами зважування автомобіля (тягача) марки DAF, д.р.н. НОМЕР_1, який належить позивачу, було встановлено, що загальна маса автомобіля 42,15 т при допустимих 40 т, навантаження та строєну ось - 26,55 т, при допустимих 22 т.

Результати вимірювання вагових параметрів автомобіля підтверджуються чеком зважування від 01 червня 2017 року /а.с. 31/, де вказана марка транспортного засобу та його реєстраційний номер, та наведені у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01 червня 2017 року, складеної посадовою особою Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором ППГВК /зворотній бік а.с. 33/.

Під час габаритно-вагового контролю транспортного засобу, що належить ОСОБА_4, виявлено перевищення транспортним засобом нормативних габаритних (вагових) параметрів, тому відповідачем визначено суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30-31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю, яка складає 1064,26 євро /а.с. 9/.

З приводу доводів позивача про те, що він є лише власником транспортного засобу, і даний транспортний засіб на момент габаритно-вагового контролю перебував у фактичному користуванні ОСОБА_3 згідно з договором оренди від 24 січня 2014 року /а.с. 60/ та водій ОСОБА_6, який здійснював перевезення вантажу, перебував у трудових відносинах із вказаним ОСОБА_3 відповідно до договору № 8458 від 16 травня 2008 року /а.с. 54/, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно з положеннями статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб'єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору найму (оренди) транспортного засобу від 24 січня 2014 року, укладеного між позивачем (наймодавець) та ОСОБА_3 (наймач), транспортний засіб типу сідловий тягач вантажний, марки DAF, модель 95ХF4800, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, який є власністю наймодавця на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8, виданого Кременчуцьким ВРЕР 11 червня 2008 року /а.с. 59/, переданий в тимчасове платне користування строком на 5 років ОСОБА_3

Також на даний транспортний засіб оформлено тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_10, який дійсний до 24 січня 2019 року /а.с. 51/.

Крім того, матеріали справи містять копію Трудового договору між працівником та фізичною особою № 8458 від 16 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 /а.с. 54/, який керував транспортним засобом, здійснював вантажні перевезення відповідно до ТТН № РН-0001568 від 01 червня 2017 року /а.с. 55/ та рухався в м. Чернігів.

Тобто, матеріали справи фактично свідчать про те, що перевізником, який використовує у своїй діяльності транспортний засіб типу сідловий тягач вантажний, марки DAF, модель 95ХF4800, 2002 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_3

Той факт, що позивач є власником транспортного засобу не породжує у нього обов'язку сплати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми, оскільки законодавством такий обов'язок покладено виключно на перевізника.

Твердження відповідача про те, що під час проведення рейдової перевірки водій транспортного засобу ОСОБА_6 не повідомив і не надав договір оренди транспортного засобу та тимчасовий реєстраційний талон на ОСОБА_3, саме тому акт було складено на ОСОБА_4, який є власником транспортного засобу згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, не можуть бути підставою для виникнення у позивача обов'язку сплати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми.

Пунктом 3 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Враховуючи те, що ОСОБА_4 не є перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", а також те, що відповідач неповно встановив обставини, що мають значення для прийняття рішення, та безпідставно поклав обов'язок на позивача сплати за проїзд великоваговим/великогабаритним транспортом вага чи габарити якого перевищують законодавчо встановлені норми, суд вважає, що розрахунок № 160764 від 01 червня 2017 року плати за проїзд та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акта від 01 червня 2017 року № 0160764 підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що адміністративний позов ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 8, 9, 10, 11, 71, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про визнання протиправним та скасування розрахунку задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за поїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 01 червня 2017 року № 160764, яким визначено плату в сумі 1064,26 євро.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області на користь ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3) витрати зі сплати судового збору в розмірі 640,00 грн (шістсот сорок гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 15 вересня 2017 року.

Суддя С.С. Бойко