Справа № 360/1628/17
Суддя: Міланіч А. М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 360/1628/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Бородянський районний суд

Київської області в складі : головуючої - судді Міланіч А.М.

при секретарі - Хоменко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

В серпні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1, має повних 55 років та є внутрішньо переміщеною особою з окупованої території, а саме з м.Горлівка Донецької області.

Згідно п."б" ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» він (позивач) має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

З метою оформлення пенсії він (позивач) звернувся до Ірпінського ОУ ПФУ в Київській області, надавши для цього всі необхідні документи, однак, рішенням № 8 від 28 квітня 2017 року відповідач відмовив йому в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки ним була надана довідка про роботу в ПАТ «Концерн Стирол» м.Горлівка Донецької області від 31 березня 2017 року, видана підприємством, яке знаходиться на тимчасово окупованій території, в зв'язку з чим не може бути прийнята до уваги і документально стверджений стаж роботи на пільгових умовах за списком №2 відсутній.

Вважав таке рішення відповідача протиправним, таким, що порушує його законні права та інтереси, оскільки записи про його роботу в шкідливих умовах праці містяться в трудовій книжці і вищезазначена довідка не прийнята до уваги управлінням безпідставно.

Тому просив відновити його (позивача) порушені права шляхом скасування рішення Бородянського відділу Ірпінського ОУ ПФУ в Київській області № 8 від 28 квітня 2017 року, зобов'язавши відповідача призначити, нарахувати та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 на підставі положень ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», починаючи з дня звернення за пенсією.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали та викладене підтвердили.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на викладені в оспорюваному розпорядженні доводи, вважала дане рішення винесеним правомірно, а вимоги позивача безпідставними.

Вислухавши пояснення позивача, його представника та представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та має повних 55 років (а.с.8-9).

Згідно копії довідки від 6 грудня 2016 року №412 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 перемістився з м.Горлівка Донецької області до смт.Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області (а.с.15).

20 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського ОУ ПФУ в Київській області із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 згідно ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», надавши для цього всі необхідні документи, однак, рішенням № 8 від 28 квітня 2017 року відповідач відмовив йому в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки ним була надана довідка про роботу в ПАТ «Концерн Стирол» м.Горлівка Донецької області від 31 березня 2017 року, видана підприємством, яке знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в зв'язку з чим не може бути прийнята до уваги і документально стверджений стаж роботи на пільгових умовах за списком №2 відсутній, що підтверджується матеріалами справи (а.с.42,43) та визнається сторонами.

Відповідно до п.«б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії на пільгових умовах 20 квітня 2017 року і на цей час йому вже виповнилось 55 років і два місяці.

Відповідно до п. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Таким чином, так як позивач звернувся до відповідача за призначенням пенсії за віком 20 квітня 2017 року, через два місяці після досягнення ним пенсійного віку (18 лютого 2017 року), то пенсія йому має бути призначена з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, тобто, з 19 лютого 2017 року.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 12 червня 1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

За приписами п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі, коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов»язкового державного соціального страхування.

Списками № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16 січня 2003 року та № 461 від 24 червня 2016 року визначений вичерпний перелік робіт, професій, посад, які дають право на пенсію на пільгових умовах.

Пунктом 3 «Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383), передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 року.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Комплексний аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку № 637 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для пільгового стажу є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списках № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Згідно записів у трудовій книжці позивача (а.с.12-13) він працював в Горлівському виробничому об'єднанні «Стирол» ( на даний час ПАТ «Концерн Стирол») з 13 липня 1982 року по 11 квітня 1983 року - на посаді електрослюсаря по ремонту приладів теплотехнічного контролю і автоматики теплових процесів цеху № 1а, з 12 квітня 1983 року переведений в цех № 1-В електрослюсарем по ремонту приладів теплотехнічного контролю і автоматики теплових процесів, з 1 жовтня 1987 року переведений слюсарем КИПИА цеху 1-В, з 30 грудня 1994 року переведений на об'єднаний аміачний завод слюсарем КИПИА, з 1 липня 1995 року переведений оператором ДИУ в хімвиробництві ОАЗ.

Згідно довідки № 08/к-39 від 31 березня 2017 року, виданої ПАТ «Концерн Стирол» м.Горлівка Донецької області за формою, визначеною додатком №5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с.18), вона видана ОСОБА_1 про те, що він працював повний робочий день в Горлівському ОАО «Концерн Стирол» в період з 13 липня 1982 року по 30 червня 1995 року на посадах відповідно до зазначених в його трудовій книжці, які передбачені списком № 2, розділ Х «Хімічне виробництво», затвердженого постановою КМУ №162 від 11 березня 1994 року, та в період з 1 липня 1995 року по 1 січня 1998 року - на посаді, передбаченій списком № 1, розділ УІІІ «Хімічне виробництво», його стаж по списку № 1 складає 2 роки, 6 місяців 1 день, по списку № 2 - 12 років, 11 місяців 18 днів.

Відповідно до копій наказів ВАТ «Концерн Стирол» від 4 квітня 1995 року № 395-к та від 10 листопада 1997 року № 2261 за результатами атестації робочих місць були затверджені переліки робочих місць, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням за списками № 1 та № 2, в яких зазначено також посаду слюсаря контрольно-вимірювальних приладів і автоматики (КИПИА) заводу по виробництву аміаку та оператора дистанційного пульту управління в хімічному виробництві, які займав позивач (а.с.20-25).

Таким чином, безпосередньо записами у трудовій книжці підтверджується факт роботи позивача на посадах, які включені до Списку № 1 та № 2, стаж його роботи на роботах, які дають право на пенсію на пільгових умовах перевищує необхідні 12 років 6 місяців, а загальний стаж - більше, ніж 30 років, що передбачено п.б ст.13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», тому суд вважає, що відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії безпідставно.

Посилання відповідача на те, що довідка від 31 березня 2017 року № 08/к-39 видана ПАТ «Концерн Стирол», яке не перемістилось на територію, яка підконтрольна українській владі - є безпідставними, з огляду на те, що стаж роботи позивача у відповідні періоди підтверджений оформленими належним чином записами про займану посаду у його трудовій книжці. До того ж, факт непереміщення ПАТ «Концерн Стирол» на територію підконтрольну українській владі не впливає на право на пенсію.

Крім того, ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Неприпустимість визнання деяких документів, які були видані на території, неконтрольованій законною владою, недійсними та такими, що не набули законної сили, підтверджується практикою Європейського суду з прав людини, яка викладена в рішенні у справі «Лоізіду проти Туреччини».

Європейський Суд з прав людини дійшов такого висновку: «Суд відмічає, що за наявності фактично існуючих незаконних утворень на території неконтрольованій законною Владою міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей та дій, наприклад, реєстрація народження, смерті або шлюбу, наслідки яких можуть бути проігноровані лише на шкоду жителям тієї чи іншої території».

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі «Ковач проти України», п.59 рішення у справі «Мельниченко проти України», п.50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» тощо).

Це, звичайно, не означає, що суд має приймати рішення на користь людини кожного разу, коли вона про це просить, але суд повинен оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними, іншими словами, людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав навіть теоретично.

Більше того, відповідно до ст.14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою. А в ст.1 Протоколу №12 до цієї Конвенції передбачена загальна заборона дискримінації:

«1. Здійснення будь-якого передбаченого законом права забезпечується без дискримінації за будь-якою ознакою, наприклад за ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національної меншини, майнового стану, народження або за іншою ознакою.

2. Ніхто не може бути дискримінований будь-яким органом державної влади за будь-якою ознакою, наприклад за тими, які зазначено в пункті 1».

Слід зазначити, що дискримінація може бути прямою (різне поводження до людей в однаковій ситуації) та непрямою (однакове поводження з людьми, незважаючи на те, дехто з них знаходиться в певній особливій ситуації).

Так, у справі «Тлімменос проти Греції» (Thlimmenos v. Greece, рішення від 06.04.2000, заява № 34369/97) ЄСПЛ наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли Держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому обєктивного та розумного виправдання. Однак це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли Держави, не маючи обєктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Аналогічний підхід закріплено в національному праві. Так, відповідно до Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» формами дискримінації є: пряма дискримінація, непряма дискримінація, підбурювання до дискримінації, пособництво у дискримінації, утиск (ст.5). Відповідно до ст.1 цього Закону непряма дискримінація ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, обєктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Саме в такій особливій ситуації опинився позивач у цій справі, який є внутрішньо переміщеною особою, що перемістився з території тимчасово окупованого м.Горлівка та підтвердив свій пільговий трудовий стаж у спірний період записами в трудовій книжці, уточнюючою довідкою ПАТ «Концерн Стирол», а також копіями наказів ВАТ «Концерн Стирол» про атестацію робочих місць. Таким чином, вимоги відповідача, які є цілком виправданими в звичайній ситуації, оскільки формально вони базуються на положеннях п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12 серпня 1993 р. № 637, та мають на меті підтвердження тривалості роботи на посадах і роботах, указаних в трудовій книжці, становлять дискримінаційне поводження по відношенню до внутрішньо переміщених осіб, які не можуть надати відповідні документи, а отже за такого підходу автоматично позбавляються права на пенсійне забезпечення, передбаченого в ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З урахування вищевикладеного, суд вважає, що дії відповідача, які в звичайних умовах можуть бути цілком обґрунтованими, в особливій ситуації позивача є проявом непрямої дискримінації. Крім того, хоча дії відповідача формально ґрунтуються на положеннях підзаконного нормативного акту та переслідують легітимну мету, в особливій ситуації позивача суд вважає їх явно непропорційними, тобто вчиненими без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Отже, такі дії в даній ситуації є явно непропорційними заявленій легітимній меті, а тому їх не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо, адже відповідач не врахував всі обставини, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, обмеження можливостей позивача надати належні документи для призначення йому пенсії.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати рішення начальника Бородянського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 8 від 28 квітня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», протиправним та скасувати його, зобов»язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та згідно його заяви від 20 квітня 2017 року.

Керуючись Конституцією України, ЗУ «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ст.11, 159-163 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Позов ОСОБА_1 до Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії задовольнити.

Визнати рішення начальника Бородянського відділу Ірпінського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області № 8 від 28 квітня 2017 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», протиправним та скасувати його.

Зобов»язати Ірпінське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.б ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та згідно його заяви від 20 квітня 2017 року.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Бородянський районний суд Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення постанови, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови.

Головуючий-суддяА.Міланіч