Справа № 808/1054/17
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2017-09-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2017 року 17:45Справа № 808/1054/17 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Мащенко Д.В. та представників

позивача: не зявився

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Серп і молот»

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Сільськогосподарський виробничий кооператив «Серп і молот», звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі відповідач, ГУ Держпраці у Запорізькій області), в якому позивач просив суд визнати протиправними та скасувати постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами відповідача від 22 березня 2017 року №113 та №114.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем протиправно проведено позапланову перевірку позивача, оскільки у відповідача не було жодних підстав для її проведення. Також, позивач посилається на те, що ним під час здійснення розрахунків з працівниками не було допущено порушень трудового законодавства України в частині оплати праці виходячи з мінімальної заробітної плати на рівні 3200,00 грн., оскільки рішенням правління СВК «Серп і молот» від 01.12.2016 та наказом №93 від 01.12.2016 «Про внесення змін у штатний розпис на 2017 за розмірами посадових окладів», які прийняті у відповідності до Галузевої угоди між Міністерством аграрної політики та продовольства України, Всеукраїнським обєднанням організацій роботодавців «Федерація роботодавців агропромислового комплексу та продовольства України» і Професійною спілкою працівників агропромислового комплексу України в сільському господарстві на 2014 2016 роки, було встановлено посадові оклади працівників на рівні 1600,00 грн. Вказує на те, що про вказані зміни всі працівники були повідомленні належним чином та жодних зауважень щодо прийнятих рішень не надходило. Крім того, позивач зазначає, що правова норма, якою запроваджено мінімальну заробітну плату на рівні 3200,00 грн. набула чинності лише в січні 2017 року, а тому не може бути застосована до грудня 2016 року. Вважає, що у позивача відсутні підстави для здійснення працівникам доплат до розміру мінімальної заробітної плати.

Крім того, позивач вказує на те, що встановлені порушення ведення обліку роботи на підприємстві, оплати за роботу у святкові дні та нічний час, встановлення заробітної плати відповідно до вимог КЗпП України та Закону України «Про оплату праці», повідомлення про зміну істотних умов праці, було усунуто позивачем в ході виконання винесеного ГУ Держпраці у Запорізькій області припису.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі та розгляд клопотання без його участі. Ухвалою суду від 05.09.2017 у задоволенні клопотання представника позивача було відмовлено.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначив, що у звязку із зверненням громадянина ОСОБА_2 на урядову гарячу лінію, за згодою Державної служби України з питань праці, відповідачем було проведено позапланову перевірки СВК «Серп і молот». За результатами проведеної позапланової перевірки було встановлено порушення позивачем вимог трудового законодавства України, а саме СВК «Серп і молот» не було у встановленому законодавством порядку повідомлено сторожа ОСОБА_2 про істотну зміну умов праці, які були запроваджені наказом від 01.12.2016. Також, вказує на те, що за результатами проведеної перевірки встановлено порушення ведення обліку робочого часу, а також порушення обліку та оплати праці у вихідні та святкові, та нічний час. Крім того, вказує на те, що головою СВК «Серп і молот» в односторонньому порядку прийнято рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством, а саме встановлено сторожу посадовий оклад в розмірі 1600,00 грн. Вказані порушення стали підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді штрафу. Вважає оскаржувані постанови такими, що прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства України, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 10 лютого 2017 року на Урядову гарячу лінію надійшла скарга громадянина ОСОБА_2 (а.с.112).

17 лютого 2017 року Державною службою України з питань праці надано ГУ Держпраці у Запорізькій області згоду на проведення позапланової перевірки СВК «Серп і молот» (а.с.113).

22 лютого 2017 року ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №292 «Про проведення позапланової перевірки», яким наказано забезпечити організацію та проведення перевірки СВК «Серп і молот», щодо додержання мінімальних гарантій в оплаті праці. Встановлено термін до 03.03.2017 (а.с.114).

23 лютого 2017 року відповідачем видано направлення на проведення перевірки, в якому зазначено, що у період з 24.02.2017 по 03.03.2017 буде перевірено оплату праці та дотримання мінімальних гарантій в оплаті праці (а.с.115).

В період з 27 лютого 2017 року по 28 лютого 2017 року інспектором ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено позапланову перевірку СВК «Серп і молот», за результатами якої складено акт №08-27-0016/0223 (далі акт перевірки).

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення СВК «Серп і молот»:

- частини 2 статті 32 КЗпП України 01.12.2016 головою СВК «Серп і молот» видано наказ №93 «Про введення змін в штатний розклад на 2017 р. щодо розмірів посадових окладів», у пункті 1.1 зазначеного наказу встановлено: «Виключити 8 одиниць сторожової охорони з місячними окладами 1450 грн., і перевести їх на шестигодинний робочий день до 01.04.2017». Зміни внесено з 01.01.2017. Заявник ОСОБА_2 працює на підприємстві сторожем, про зміну істотних умов праці працівник не був повідомлений;

- частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» - ОСОБА_2 працює сторожем на обєкті механічної майстерні в СВК «Серп і молот» з режимом роботи (згідно письмових пояснень керівника кооперативу) з 18.00 годин до 06.00 годин. При веденні табелю обліку використання робочого часу обовязковим є наявність первинного обліку показників щодо використання робочого часу працівниками. На підприємстві ведеться недостовірний облік виконуваної працівником роботи в табелях обліку використання робочого часу не зазначається робота в нічний час;

- частини 1, 2, 4 статті 95 КЗпП України, частини 1, 2 статті 3 Закону України «Про оплату праці» - за повністю відпрацьовану місячну годинну норму праці (січень) ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата із розрахунку встановленого штатним розкладом діючим з 01.01.2017 окладу 1600 грн. та виплачена, згідно відомостей нарахування заробітної плати в розмірі 1326,03 грн. Доплата до розміру мінімальної заробітної плати не провадилась;

- частини 4 статті97 КЗпП України головою СВК «Серп і молот» в односторонньому порядку прийнято рішення з питань оплати праці, що погіршує умови, встановлені законодавством, а саме видано наказ №93 від 01.12.2016 «Про введення змін в штатний розклад на 2017 р. щодо розмірів посадових окладів», в якому сторожу встановлений оклад в розмірі 1600,00 грн.;

- статті 107 КЗпП України сторож ОСОБА_2 в січні залучався до роботи, згідно табелю обліку використання робочого часу, в святкові дні 1 та 7 січня. Заробітна плата за роботу у святкові дні в подвійному розмірі не була нарахована;

- статті 108 КЗпП України сторож ОСОБА_2 працює в режимі з 18.00 годин по 06.00 годин. При перевірці відомостей нарахування та виплати заробітної плати за січень 2017 року встановлено, що доплата за роботу у нічний час працівнику не провадилась.

28 лютого 2017 року інспектором ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято припис №08-27-0016/0223-0125, яким позивачу приписано усунути виявлені в ході проведеної перевірки порушення законодавства України про працю (а.с.25).

22 березня 2017 року ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №113, якою до СВК «Серп і молот» застосовано штраф в розмірі 3200,00 грн., на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 КЗпП України (а.с.16).

Крім того, 22 березня 2017 року ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №114, якою до СВК «Серп і молот» застосовано штраф в розмірі 32000,00 грн., на підставі абзацу 4 частини 2 статті 265 КЗпП України (а.с.17).

Позивач, не погодившись з прийнятими постановами, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообовязкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп.6 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головному управлінню Держпраці у Запорізькій області делеговано повноваження щодо здійснення на території Запорізької області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю (абз.3 п.1, пп.5 п.4 Положення про Головне управління Держпраці у Запорізькій області).

На момент проведення позапланового контрольного заходу в СВК «Серп і молот» процедура проведення Державною інспекцією України з питань праці (правонаступник - Державна служба України з питань праці) та її територіальними органами перевірок додержання законодавства з питань праці визначалась Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 02.07.2012 №390, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 липня 2012 року за № 1291/21603 (далі Порядок №390).

Суд звертає увагу, що норми Порядку №390 регламентують відповідну процедуру при здійсненні органами Держпраці повноважень, визначених Конвенціями Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року №1985-IV, та № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 08 вересня 2004 року №1986-IV, Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року №1059 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності субєктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю)», Положенням про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №386.

Відповідно до п.2 Порядку №390 право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обовязків мають повноваження державного інспектора з питань праці (Інспектора).

Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності субєкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» підставами для здійснення позапланових заходів є: звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоровю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

За змістом пункту 3 Порядку №390позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення субєктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем призначено та проведено позапланову перевірку СВК «Серп і молот» на підставі скарги громадянина ОСОБА_2, також отримано згоду центрального органу виконавчої влади Державної служби України з питань праці.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано процедуру, яка передує проведенню позапланового заходу.

Стосовно посилань позивача на те, що відповідачем не було предявлено до початку проведення перевірки копії скарги ОСОБА_2 та згоди Державної служби України з питань праці на проведення позапланового заходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику субєкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.

Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.

За таких обставин, у разі якщо позивач вважав, що відповідачем порушено процедуру призначення та проведення позапланового заходу у сфері державного нагляду (контролю) мав право не допускати посадових осіб до проведення перевірки, разом з тим, позивачем було допущено інспектора до проведення перевірки.

Власне ж допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених органом державного нагляду (контролю) при призначенні та/або проведенні перевірки. Тобто якщо на час вирішення спору за результатами проведеної перевірки посадових осіб контролюючого органу було допущено до перевірки, а перевірку вже проведено, правові наслідки процедурних порушень є вичерпаними.

Стосовно правомірності прийняття відповідачем постанови про накладення штрафу від 22.03.2017 №113, суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи підставою для прийняття оскаржуваної постанови стало неповідомлення сторожа ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці за 2 місяці до настання таких змін.

Суд зазначає, що статтею 32 КЗпП України визначено, що у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

З матеріалів справи встановлено, що 01 грудня 2016 року позивачем видано наказ №93 «Про введення змін в штатний розклад на 2017 р. щодо розмірів посадових окладів», яким виключено 8 одиниць сторожової охорони з місячними окладами 1450 грн., і введено 8 одиниць сторожової охорони з окладом 1600 грн. і переведено їх на шестигодинний робочий день до 01.04.2017 (а.с.117).

Зміни у штатному розписі запроваджено з 01.01.2017.

Суд не приймає посилання позивача на те, що всіх співробітників було повідомлено про зміни в істотних умовах праці, а наявність письмового повідомлення є необовязковим, в силу приписів чинного законодавства України, з огляду на наступне.

Дійсно, Кодекс Законів про працю України не містить вимоги щодо письмового оформлення повідомлення працівника про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці до їх настання, разом з тим, у разі заперечення працівника про наявність такого повідомлення саме на роботодавця покладається обовязок довести, що таке повідомлення було доведено до працівника в усному порядку, проте, таких доказів до матеріалів справи позивачем не надано.

Крім того, суд зазначає, що наказ №93 «Про введення змін в штатний розклад на 2017 р. щодо розмірів посадових окладів», який містив зміни до істотних умов праці, було видано СВК «Серп і молот» 01.12.2016, а зміни запроваджені з 01.01.2017, а відтак сторожа ОСОБА_2 не могло бути повідомлено про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці до їх запровадження з обєктивних підстав.

Відповідно до приписів частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно та обґрунтовано прийнято постанову про накладення штрафу від 22.03.2017 №113.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною та скасування постанови про накладання штрафу від 22.03.2017 №114, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду справи встановлено, що підставою для прийняття вказаної постанови стало здійснення СВК «Серп і молот» оплати праці працівника ОСОБА_2, виходячи з посадового окладу 1600,00 грн. без здійснення доплат до законодавчо встановленої мінімальної заробітної плати (3200 грн.), несплата заробітної плати за роботу у святкові дні у подвійному розмірі та не здійснення доплат за роботу у нічний час.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 працює сторожем на обєкті мехмайстерні СВК «Серп і молот» з режимом роботи з 18:00 до 06:00 через день, посадовий оклад з 01.01.2017 1600,00 грн. (а.с.140).

Так, в ході позапланової перевірки встановлено, що за повністю відпрацьовану місячну годинну норму праці за січень 2017 року ОСОБА_2 була нарахована заробітна плата із розрахунку встановленого штатним розкладом діючим з 01.01.2017 окладу 1600,00 грн. та виплачена згідно відомостей нарахування заробітної плати, в розмірі 1326,03 грн. Доплат до розміру мінімальної заробітної плати не проводилось, що не заперечувалось представником позивача.

Суд зазначає, що відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про оплату праці» Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році мінімальну заробітну плату:у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень;у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні.

З матеріалів справи судом встановлено, що в обґрунтування правомірності встановлення посадового окладу для сторожів в розмірі 1600,00 грн. позивач послався на Галузеву угоду між Міністерством аграрної політики та продовольства України, Всеукраїнським обєднанням організацій роботодавців «Федерація роботодавців агропромислового комплексу та продовольства України» і Професійною спілкою працівників агропромислового комплексу України в сільському господарстві на 2014 2016 роки, яка на думку позивача дозволяє знизити рівень мінімальної заробітної плати до рівня прожиткового мінімуму.

Разом з тим, суд не може погодитись з таким твердженням позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.95 КЗпП України мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.

Згідно частини 4 статті 95 КЗпП України розмір мінімальної заробітної плати встановлюється і переглядається відповідно до статей 9 і 10 Закону України «Про оплату праці» та не може бути нижчим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про оплату праці» визначено, що розмір мінімальної заробітної плати визначається з урахуванням потреб працівників та їх сімей, вартісної величини достатнього для забезпечення нормального функціонування організму працездатної людини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, а також загального рівня середньої заробітної плати, продуктивності праці та рівня зайнятості.

Відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про оплату праці» розмір мінімальної заробітної плати встановлюється Верховною Радою України за поданням Кабінету Міністрів України не рідше одного разу на рік у законі про Державний бюджет України з урахуванням вироблених шляхом переговорів пропозицій спільного представницького органу обєднань профспілок і спільного представницького органу обєднань організацій роботодавців на національному рівні.

Розмір мінімальної заробітної плати не може бути зменшено в разі зменшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зміни розміру мінімальної заробітної плати іншими законами України та нормативно-правовими актами є чинними виключно після внесення змін до закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що Галузевою угодою не можуть бути внесені зміни до розміру мінімальної заробітної плати, яка встановлена в Державі на рівні Верховної Ради України.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 5.21 Галузевої угоди норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених цією Угодою, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватись лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більше як шість місяців.

Тобто, оплати праці за Галузевою угодою не може бути нижчою від державних норм і гарантій в оплаті праці, якою є мінімальна заробітна плата, відповідно до приписів статті 3 Закону України «Про оплату праці» та статті 95 КЗпП України.

Стосовно посилань позивача на те, що Галузева угода була укладена до набрання чинності Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», суд зазначає, що саме після набрання Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» у позивача виник обовязок щодо обрахунку мінімальної заробітної плати виходячи з суми 3200,00 грн., проте, у штатному розписі з 01.01.2017 позивачем зазначено посадові оклади на рівні 1600,00 грн., що суперечить вимогам Закону.

Щодо посилань на те, що скаржник ОСОБА_2 працював не повний робочий день, суд зазначає, що Закон України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», як і Закон України «Про оплату праці» та КЗпП України передбачає оплату праці у погодинному обрахунку, про те, така оплата праці також не може бути меншою ніж закріплено у Законі України «Про Державний бюджет України на 2017 рік».

Стосовно встановленого порушення щодо несплати заробітної плати за роботу сторожа ОСОБА_2 у святкові дні у подвійному розмірі (1 січня та 7 січня) та не здійснення доплат за роботу у нічний час, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 107 КЗпП України робота у святковий і неробочий день (частина четверта статті 73) оплачується у подвійному розмірі: 1) відрядникам - за подвійними відрядними розцінками; 2) працівникам, праця яких оплачується за годинними або денними ставками, - у розмірі подвійної годинної або денної ставки; 3) працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота у святковий і неробочий день провадилася у межах місячної норми робочого часу, і в розмірі подвійної годинної або денної ставки зверх окладу, якщо робота провадилася понад місячну норму.

Згідно статті 108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Під час судового розгляду справи судом встановлено, що позивач фактично погодився із даним порушення та усунув його під час виконання вимог припису від 28.02.2017 №08-27-0016/0223-0125, шляхом виплати ОСОБА_2 компенсації за роботу у святкові дні та у нічний час.

Суд зазначає, що відповідно до частини 2 статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваних постанов, відповідач діяв обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, які мають значення при прийнятті рішень.

Таким чином, підстави для задоволення позовних вимог Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Серп і молот» відсутні, а в задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Серп і молот» відмовити.

Постанова набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Ю.П.Бойченко