Справа № 757/15860/17-а
Суддя: Гладун Х. А.
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2017 року cуддя Печерського районного суду м. Києва у складі:

головуючий - суддя Гладун Х.А.,

при секретарі - Василевській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції м. Києва, третя особа: Інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Шпак В.Л., Державна казначейська служба про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та відшкодування матеріальних та моральних збитків,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії інспекторів роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції м. Києва щодо складання рапорту від 13.03.2017 р.; визнати протиправними дії інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шпака В.Л., який виніс постанову серії АР №406533 від 13.03.2017 року відносно ОСОБА_1, скасувати вказану постанову, стягнути з Державного казначейства України на його користь матеріальну та моральну шкоду та повернути позивачу сплачені суми судового збору та штрафу.

В обґрунтування доводів позовної заяви зазначає, що оскаржувана постанова та притягнення його до адміністративної відповідальності - безпідставні, оскільки порушень ПДР ним не вчинялося. Вимоги патрульних про пред'явлення полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності також є безпідставними, оскільки такі вимоги можуть висуватися патрульними лише при складанні протоколів про порушення ПДР і оформленні матеріалів ДТП, чого в даному випадку не відбулося. Окремо вказує, що у рапорту патрульних від 13.03.2017 р. не вказано жодного фото або відео доказу, а також показів свідків щодо наявності чи відсутності адміністративного правопорушення, ним не підписувався. Під час складання рапорту, патрульний не ознайомив його з правами та обов'язками, передбаченими ст. 268 КУпАП. Складені патрульними постанова та рапорт є юридично нікчемними, оскільки не відповідають вимогам Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення. Оскаржувана постанова винесена патрульним у його відсутність, що унеможливило надання ним пояснень та є порушенням положень ст. 268 КУпАП. Також патрульними порушені положення ст.ст. 278, 280 КУпАП. Зазначені протиправні дії патрульних були предметом його скарги на ім'я Керівника патрульної поліції НП України Фацевича О.Ю., однак, залишені без належного реагування.

Крім того, вказує, що протиправними діями патрульних йому заподіяно матеріальної та моральної шкоди, що пов'язана з погіршенням стану його здоров'я. Так, медичне обстеження та лікування коштували йому 23900,00 грн. Моральну шкоду, що слід розуміти як втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю інших осіб ОСОБА_1 оцінює в 10000,00 грн. Вказані кошти ОСОБА_1 просить стягнути з рахунку коштів Державного бюджету України в безспірному порядку на його користь. Також ставить питання про стягнення на його користь сплачену ним суму штрафу в розмірі 425 грн.

В останнє судове засідання ОСОБА_1 (далі - Позивач) не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність. В попередніх судових засіданнях доводи та вимоги адміністративного позову підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Представник Національної поліції України Тараненко О.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

В судових засіданнях представник Департаменту патрульної поліції проти доводів та вимог позовної заяви заперечував, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити в задоволенні позову. Подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи. Зазначив, що розглядаючи справу про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення інспектор 7 роти 4 батальйону УПП у м. Києві ДПП, лейтенант поліції - Шпак В.Л. діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Так, Позивач після порушення ПДР, а саме, невиконня вимоги знаку 5.16. ПДР «напрям руху по смугах», де відповідним знаком дозволено рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. В подальшому, під час перевірки документів не виконав законні вимоги патрульного щодо надання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. Вказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора. За сукупністю вчинених адміністративних правопорушень в порядку ст. 36 КУпАП до Позивача в межах ч. 1 ст. 126 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу. При винесенні оскаржуваної постанови патрульним дотримані всі чинні положення закону щодо роз'яснення Позивачу прав, отримання від нього пояснень, оцінки доказів. При цьому, Позивач відмовився від ознайомлення з постановою та наданням пояснень, що також зафіксовано відеозаписом з нагрудної камери інспектора.

Представники Головного управління Національної поліції у м. Києві Сіпун Ю.М. та Руленко Ю.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Зазначили, що Головне управління Національної поліції у м. Києві є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки, предметом позову є визнання протиправними дій працівника патрульної поліції, яка до складу ГУ НП у м. Києві не входить.

Суд, керуючись ст. 128 КАС України, визнав можливим розглядати справу за відсутності учасників процесу, які не з'явилися, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Для оцінювання рішень, дії чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень суди на підставі ч. 3 ст. 2 КАС України повинні перевіряти, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Крім того, як зазначає Пленум Вищого адміністративного суду України у постанові від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ», підставами для визнання будь-якого акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (стаття 68 Конституції України).

Особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення (стаття 8 КУпАП).

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність ( частина 1 статті 9 КУпАП).

Відповідно до частини п'ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють ПДР.

Відповідно до пункту 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з пунктом 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Знак 5.16 «Напрямки руху по смугах» показує кількість смуг на перехресті і дозволені напрямки руху по кожній з них.

Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів (ч. 1 ст. 122 КУпАП).

Відповідно до статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється, зокрема, експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України.

Пункт 1.8. статті 1 цього Закону встановлює, що страховий поліс - це єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору.

Абзацом першим частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що водій зобов'язаний, зокрема, мати при собі та на вимогу поліцейського пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 21.2. статті 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Пунктом 2.1. г) ПДР зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з пунктом 2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити документи зазначені у пункті 2.1. ПДР.

Згідно даних постанови серії АР №406533 від 13.03.2017 р., складеної інспектором роти №1 батальйону №4 Управління патрульної поліції у м. Києві Шпак В.Л., 13.03.2017 року о 17 годині 07 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Набережна Хрещатицька, 39 у м. Києві не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 (д) «Напрям руху по смугах» зі смуги, що вказує праворуч здійснив рух прямо, при собі не мав полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим допустив порушення вимог п. 2.1 (ґ) ПДР України, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 126 КУпАП.

Тобто 13.03.2017 після порушення позивачем ПДР, а саме, невиконня вимоги знаку 5.16. ПДР «напрям руху по смугах», де відповідним знаком дозволено рух тільки праворуч, здійснив рух прямо, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. В подальшому, під час перевірки документів не виконав законні вимоги патрульного щодо надання полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Вказане підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора Шпак В.Л., що було досліджено в судовому засіданні за участі Позивача.

Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 126 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Застосування до Позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн. відповідає вищевказаним нормам закону.

Відповідно до п. 5 ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 214 цього Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, віднесені цим Кодексом до їх відання.

Статтею 217 КУпАП передбачено, що посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов'язків.

Перелік посадових осіб, які від імені органів, згаданих у пунктах 2, 5 статті 213 КУпАП, розглядають справи про адміністративні правопорушення, встановлюється законами України.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі якщо водій порушив правила дорожнього руху (ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»).

Положеннями ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про правопорушення правил дорожнього руху (в тому числі визначені статтею 126 Кодексу).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статей 249, 276 КУпАП розгляд адміністративної справи розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відтак підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення у відповідності до статті 276 КУпАП здійснена інспектором 7 роти 4 батальйону УПП у м. Києві ДПП, лейтенантом поліції - Шпак В.Л. за місцем його перебування та виконанням ним посадових обов'язків, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу на місці здійснення адміністративного правопорушення.

Статтею 268 Кодексу визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесено Постанову у присутності позивача, роз'яснено всі його права та надано її на ознайомлення та підписання. Водночас позивач відмовився ознайомлюватися з Постановою, про що також свідчить відеозапис з нагрудної камери інспектора.

Записом з нагрудної відеокамери поліцейського Шпака В.Л. спростовуються доводи позову, що оскаржувана постанова складена у відсутність Позивача.

Оскільки Позивач, відмовився в нею ознайомлюватися, примірник оскаржуваної постанови направлений на адресу Позивача, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Зворот примірника оскаржуваної постанови, що був надісланий на адресу Позивача містить витяг прав та обов'язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а тому, доводи Позивача, що його з ними не ознайомлено, є безпідставними.

Складений патрульним Шпак В.Л. на ім'я начальника Управління ПП у м. Києві Зузулі Ю.Г. рапорт є формою доповіді патрульного керівництву, а тому вимоги позову про визнання протиправними дій патрульного із складання вказаного рапорту не ґрунтуються на законі.

Крім того, вказаний рапорт містить лише виклад об'єктивних обставин, що мали місце під час оформлення адміністративного правопорушення 13.03.2017 р. відносно Позивача, та будь-якого правового значення щодо притягнення Позивача до адміністративної відповідальності не має.

Також слід зауважити, що така форма письмової доповіді підлеглого керівництву складається у довільній формі, будь-яких вимог дотримання її форми чинне законодавство не регламентує.

З урахуванням вказаного доводи позову, що під час складання рапорту патрульний Шпак В.Л. не ознайомив позивача з його правами, чим порушив ст.ст. 256, 268 КУпАП, є безпідставними.

Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою щодо якої її винесено.

Положеннями КУпАП визначено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до частини 1, 2 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З адміністративного позову та наданих у судових засіданнях позивачем пояснень вбачається, що дійсно 13 березня 2017 року о 17 годині 07 хвилин, ОСОБА_1, керуючи автомобілем Тойота д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Набережна Хрещатицька, 39 у м. Києві був зупинений працівниками патрульної поліції та на їх законну вимогу пред'явити для огляду страховий поліс відмовився.

Таким чином встановлено, що подальші дії патрульного Шпака В.Л. були вчинені з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надані, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мали значення для прийняття постанови.

Наведене та додані документи спростовують доводи позивача щодо неправомірності дій посадових осіб патрульної поліції щодо винесення відносно нього постанови про вчинене адміністративне правопорушення та необхідності скасування постанови.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, стягнення накладено правомочним органом та в межах, встановленими Кодексом.

Крім того, позивачем, згідно квитанції про сплату штрафу відповідно до постанови серії АР № 406533 від 22.03.2017 року сплачено суму накладено штрафу у сумі 425 грн., що фактично свідчить про визнання останнім своєї вини.

У зв'язку з відмовою у задоволенні основних вимог, не підлягають задоволенню похідні позовні вимоги, щодо стягнення з Державного казначейства України на користь позивача матеріальної та моральної шкоди та повернення останньому сплачених сум судового збору та штрафу.

Керуючись ст.ст. 7-14, 18, 19, 71, 158, 160 - 163, 167, 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. 33, ч. 1 ст. 126, 251, 280, 283, 284 КпАП України,

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної поліції України, Головного управління Національної поліції в м. Києві, Департаменту патрульної поліції м. Києва, третя особа: Інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві Шпак В.Л., Державна казначейська служба про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення та відшкодування матеріальних та моральних збитків - відмовити.

Рішення місцевого загального суду як адміністративного суду у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності є остаточним і оскарженню не підлягає.

Суддя Х.А. Гладун