Справа № 2а-109/10
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2010-03-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-109/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Дяків А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, Управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова, Головного управління Державного казначейства України у Львівській області про поновлення строку звернення до суду, визнання дій протиправними, стягнення коштів, зобов'язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

16.09.09 р. позивач звернувся до суду з заявою до Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, Управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова, Головного управління Державного казначейства України у Львівській області, в якій просив суд постановити рішення, яким визнати дії Управління Пенсійного фонду у Шевченківському районні м. Львова, який не забезпечив та відмовив йому у підвищенні та перерахунку раніше призначеної державної та додаткової пенсії неправомірними, стягнути з Управління Пенсійного фонду у Шевченківському районні м. Львова на його користь різницю між отриманою державною та додатковою пенсією за період з 01.01.2004 .року по 31.12.2009 року, в загальній сумі 169836,57 грн., а також зобовязати Управління Пенсійного фонду у Шевченківському районні м. Львова у майбутньому проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік.

Заяву мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до першої категорії постраждалих, крім цього являється інвалідом II групи по захворюванню повязаному з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Йому призначена державна та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2002р. "Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим пенсіонерам, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету", виходячи з розміру 19,91 грн., що з 01.01.2004 року суперечить діючому законодавству, а тому змушений звернутись до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнив позовні вимоги та просив, крім первісних позовних вимог також стягнути з Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000 грн. Вважає, що строк звернення до суду не пропустив, оскільки лише у жовтні 2009 року Сихівським райсудом м. Львова було вирішено спір між тими ж сторонами щодо спірної виплати за період з липня 1991 року по липень 2004 року , відтак лише з набранням законної сили рішення вказаного суду він дізнався, що його право порушене.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та уточнення до них та просила позов задовольнити.

Представники Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні" проти позову та уточнення до нього заперечили, покликаючись на письмові заперечення, долучені до матеріалів справи

Представник Головного управління Державного казначейства України у Львівській

області в судове засідання не з явився, однак направив на адресу суду клопотання, в якому

просить слухати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Представник Управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м, Львова в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявсь |про час та місце слухання справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних | доказів.

Заслухавши думку позивача, представника позивача та представників Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач з 01.08.97р. по 01.11.07р. був інвалідом III групи, а з 01.11.07р. є інвалідом II групи по захворюванню, повязаному з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що стверджується копією посвідчення Категорії 1 серії А №

118671 та копією довідки виданої Обласною МСЕК серія ЛВА - 1 № 321575 та копією листа Управління Пенсійного фонду у Шевченківському районні м. Львова № М-167/2 від 25.08.09р.

Відповідно до п.1 першого ч. 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-ХІІ, з наступними змінами та доповненнями позивач відноситься до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі ст. 54 та ст. 50 Закону № 796-ХІІ позивачу повинна призначатись державна та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю.

Проте відповідно до вимог ч.4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсії для інвалідів II групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим восьми мінімальних пенсій за віком. Окрім того, відповідно до вимог ч. 1 ст.50 Закону № 796-ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1, що є інвалідами II групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. Для інвалідів ПІ групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, розмір пенсії не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком, а також відповідно до вимог ч. 1 ст.50 Закону № 796-ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1, що є інвалідами III групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 67 ч. З Закону № 796-ХІІ (що визначає порядок підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом) врегульовано, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 Закону № 796-ХІІ, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2,

З, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно із ст. 71 Закону № 796-ХІІ, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 231-V, протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону мав бути проведений перерахунок раніше призначених пенсій відповідно до цього Закону.

У відповідності до ст. 1 ЗУ "Про затвердження прожиткового мінімуму на 2004 рік" від 11.05.04р. № 1704-IV прожитковий мінімум на 2004 рік на одну особу, яка втратила працездатність становить 284,69 грн, Ст. 1 ЗУ "Про затвердження прожиткового мінімуму на 2005 рік" від 19.10.04 p. № 2089-1V прожитковий мінімум на 2005 рік на одну особу, яка втратила працездатність становить 332 грн. Згідно ст. 65 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» від 20.12.2005 № 3235-ГУ прожитковий мінімум з 01.11.2006 на одну особу, яка втратила працездатність, визначено в сумі 366,00 грн. Згідно із ст. 62 Закону України «Про державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 № 489-У встановлено наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність; з 01.01.2007 - 380,00 грн., з 01.04.2007 - 406,00 грн., з 01.10.2007 - 411,00 грн. Ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 № 107-VI встановлено наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність: з 01.01.2008 - 470,00 грн., з 01.04.2008 - 481,00 грн., з 01.07.2008 - 482,00 грн., з 01.10.2008 - 498,00 грн. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 № 835-УІ прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, встановлено в сумі 498,00 грн.

Відповідно до абзацу третього ч. 1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-ХІУ, прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розміру мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 28 ч. 1 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. № 1058-ІУ мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що звуження змісту та обсягу існуючих прав, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається. Дане положення відображене у рішенні Конституційного Суду України від

09.07.07р. № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 29,36, частини другої ст. 56, ч.2 ст. 62, 4.1 ст. 66, п. 7,9,12,13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Рішенні Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08 р.

Відповідно до вимог ст. 152 ч. 2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача у майбутньому проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік, то дана вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.І ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином є неможливим зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення пенсійних прав позивача в майбутньому.

На думку суду, не підлягає до задоволення вимога позивача в частині відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проте на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами дія ЦК України не поширюється, оскільки такі врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Суд вважає, що встановлений статтею 99 КАС України річний строк для звернення до суду позивачем пропущений з поважних причин, оскільки про порушення своїх прав він дізнався і звязку з набранням законної сили рішення Сихівського райсуду м. Львова від

14.10.9 року, після чого звернувся з позовом до суду. Відтак цей строк слід поновити.

Керуючись ст.ст. 11, 99, 159, 160 ч. З, 161 КАС України, ст.152 ч. 2 Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про внесення змін до Закону

України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік», Закону України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», рішення Конституційного Суду України від 09.07.07 р. № 6-рп, рішення Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08 р., ст. ст. 23, 1167 ЦК України суд, -

постановив:

Поновити строк звернення до суду. Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, Управління пенсійного фонду України у Галицькому районі м. Львова в частині відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку раніше призначеної державної та додаткової пенсії за період з 01.01.04р. по 31.12.09р.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова провести перерахунок раніше призначеної державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до Закону України № 796-12 із змінами, внесеними Законом України № 231-У від 05.10.06 р. та виплатити з період з 01.0Г04 року по З Г12~0Яр. різницю^ між фактично нарахованими та належними до виплати державної та додаткової пенсії відповідно до вимог Закону України № 796-12 із змінами, внесеними Законом України № 231-У від 05.10.06 р. в розмірі 169 836 грн. 57 коп.

В решті вимог відмовити.

Заяву про апеляційне оскарження постанови суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Заява про апеляційне оскарження та апеляційна скарга подаються апеляційному суду через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_5