Справа № 804/8652/16
Суддя: Кононенко Олександр Володимирович
Дата ухвалення: 2017-01-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2017 р. Справа № 804/8652/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді О.В. Кононенко, розглянувши в порядку скороченого провадження адміністративний позов Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства "Мегавік" про припинення юридичної особи ,
05 грудня 2016 року Криворізька північна обєднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Дніпропетровській області звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить припинити юридичну особу Приватне підприємство "Мегавік".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач перебуває на обліку в Криворізькій північній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов'язкових платежів, проте при здійсненні своєї діяльності порушує вимоги діючого законодавства, а саме не подає звітність про отримані доходи з 04 липня 2013 року, що не дає можливості контролюючим органам здійснювати контроль за додержанням вимог податкового та іншого законодавства, заборгованості по платежам до бюджету не має.
Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується поштовим конвертом, який повернувся до суду 14 січня 2017 року з відміткою про неможливість вручення відповідачу. Відповідач протягом десяти днів не надав до суду заперечень проти позову та позов не визнав.
Згідно пункту 2 частини 5 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України справа повинна бути розглянута у порядку скороченого провадження не пізніше трьох днів з дня закінчення строку, передбаченого для надання заперечень або заяви про визнання позову, якщо до суду не було подано заперечення відповідача та за умови, що справа розглядається судом за місцезнаходженням відповідача.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає за необхідне в задоволені адміністративного позову відмовити з наступних підстав.
Приватне підприємство "Мегавік" перебуває на обліку в Криворізькій північній обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області як платник податків та інших обов'язкових платежів.
Згідно довідки Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області від 25 листопада 2016 року № 228/10/04-83-12-03 відповідач з 04 липня 2013 року не подає декларації та документи податкової звітності, що є грубим порушенням чинного законодавства України, порушенням законних інтересів держави.
Позивачем надано довідку, про відсутність у Приватного підприємства "Мегавік" заборгованості перед бюджетом та розпорядження начальника Криворізької північної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 24 листопада 2016 року № 24-р про звернення з відповідним позовом до суду.
Як вбачається зі змісту підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України відповідач як платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.
Згідно з положеннями підпункту 20.1.37 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право звертатись до суду щодо припинення юридичної особи.
Абзацом 2 пункту 67.2 статті 67 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи в установленому законом порядку мають право звертатися до суду про винесення судового рішення щодо припинення юридичних осіб.
Позивач вбачає фактичну підставу для припинення юридичної особи - відповідача в неподанні протягом року контролюючим органам податкових декларацій та документів фінансової звітності.
У відповідності до пункту 3 частини 1 статті 110 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа ліквідується за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.
Абзацом 1 частини 8 статті 19 Господарського кодексу України визначено, що усі суб'єкти господарювання, відокремлені підрозділи юридичних осіб, виділені на окремий баланс, зобов'язані вести первинний (оперативний) облік результатів своєї роботи, складати та подавати відповідно до вимог закону статистичну інформацію та інші дані, визначені законом, а також вести (крім громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які провадять господарську діяльність і зареєстровані відповідно до закону як підприємці) бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно із законодавством.
Статтею 59 Господарського кодексу України також передбачено, що припинення субєкта господарювання здійснюється відповідно до закону.
Крім того, статтею 238 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб'єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно - господарські санкції, тобто заходи організаційно - правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб'єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Адміністративно-господарські санкції можуть бути встановлені виключно законами.
Частиною 1 статті 239 Господарського кодексу України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб'єктів господарювання такі адміністративно-господарські санкції, зокрема, ліквідація субєкта господарювання.
Відповідно до частини 1 статті 247 Господарського кодексу України, у випадках, встановлених законом, до суб'єкта господарювання може бути застосовано адміністративно-господарську санкцію у вигляді його ліквідації за рішенням суду.
Статтею 248 Господарського кодексу України передбачено, що у разі ліквідації субєкта господарювання до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців вноситься відповідний запис.
Згідно з частиною 1 статті 3 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 15 травня 2003 року № 755-IV (далі - Закон № 755) в редакції до 01 січня 2016 року, дія цього Закону поширювалася на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.
Частина 1 статті 33 Закону № 755 в редакції до 01 січня 2016 року передбачала, що юридична особа припиняється, зокрема, за судовим рішенням.
Згідно з частиною 2 статті 38 Закону № 755 в редакції до 01 січня 2016 року неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, було підставою для постановлення судового рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язано з її банкрутством.
Відповідно до частини 1 статті 38 Закону № 755 в редакції до 01 січня 2016 року суд, який постановив рішення щодо припинення юридичної особи, що не пов'язане з банкрутством юридичної особи, у день набрання таким рішенням законної сили направляв його копію державному реєстратору за місцезнаходженням юридичної особи для внесення до Єдиного державного реєстру запису про судове рішення.
Отже, при встановленні факту неподання протягом року податкової (фінансової) звітності юридичної особою до контролюючого органу, позовна вимога про припинення юридичної особи підлягала задоволенню незалежно від виду юридичної особи та її організаційно-правової форми.
26 листопада 2015 року Верховною Радою України прийнятий Закон України Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та деяких інших законодавчих актів України щодо децентралізації повноважень з державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 835-VIII (далі - Закон № 835).
Пункт 1 розділу І Закону № 835 Закон України Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців викладений у новій редакції, яка не передбачає такої підстави для припинення юридичної особи за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством, як неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону.
Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 835 цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім: пунктів 1-8, 10-21, 23-26, 28-32, 35 розділу І цього закону, які набирають чинність з 1 січня 2016 року; пунктів 22, 27 та 34 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 1 січня 2017 року.
Таким чином, з 01 січня 2016 року набув чинності Закон України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15 травня 2003 року № 755-IV в редакції Закону № 835.
Суд відзначає, що внаслідок зміни законодавства в сфері державної реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, починаючи з 01 січня 2016 року така підстава припинення юридичної особи за судовим рішенням, що не пов'язано з банкрутством, як неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, законодавством України не передбачена.
Податковий кодекс України, Господарський кодекс України та Цивільний кодекс України також не передбачають такої підстави для припинення юридичних осіб.
Таким чином, юридична особа може бути ліквідована (припинена) на підставі рішення суду, але тільки у випадках, встановлених законом, тому позивач має право на звернення до суду щодо припинення юридичної особи у випадках, передбачених законом, та в установленому законом порядку.
Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого: 1) суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; 2) суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.
Зважаючи на те, що, як на час звернення позивача до суду з цим позовом, так і на час судового розгляду, чинне законодавство України не передбачає такої підстави для постановлення судового рішення про припинення юридичної особи, що не пов'язано з банкрутством, як неподання протягом року органам доходів і зборів податкових декларацій, документів фінансової звітності відповідно до закону, у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.
Доводи позивача про те, що внаслідок неподання відповідачем звітності порушуються законні інтереси держави, не можуть слугувати підставою для припинення відповідача як юридичної особи, оскільки це не передбачено чинним законодавством.
Керуючись статтями 160-163,167, 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволені адміністративного позову Криворізької північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства "Мегавік" про припинення юридичної особи відмовити.
Постанова набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня отримання копії постанови апеляційної скарги, з подачею її копій відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя ОСОБА_1