Справа № 743/902/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 743/902/17 Головуючий у 1-й інстанції: Павленко О.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Собківа Я.М. Твердохліб В.А. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Чернігівській області, Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги з приводу часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та зобов'язати відповідача розглянути матеріали, у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850 з прийняттям відповідного рішення.

Постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства внутрішній справ України щодо повернення без розгляду матеріалів про призначення ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_5, відповідно до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. № 850.

Не погодившись з постановою суду, відповідач - Міністерство внутрішніх справ України звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_5 проходив службу в органах внутрішніх справ з 21.11.2005 року до 06 листопада 2015 року та з 23.01.2015 року перебував на посаді дільничного інспектора міліції сектору № 2 відділу дільничних інспекторів міліції Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області.

Позивач, з 28 серпня 2015 року для особливого розпорядження ГУ МВС України в м. Києві був відряджений до м. Києва для надання допомоги по забезпеченню охорони громадського порядку під час проведення масових заходів з 29.08.2015 року по 31.08.2015 року, що підтверджується наказом начальника Чернігівського МВ УМВС України в Чернігівській області № 790 від 28.08.2015 року «Про відрядження до м. Києва працівників ЧМВ УМВС області».

З висновку службового розслідування за фактом травмування 31.08.2015 року працівників зведеного загону УМВС Чернігівської області під час здійснення охорони громадського порядку в м. Києві біля Верховної Ради України від 06.10.2015 року вбачається, що 31.08.2015 року близько 13:30 год., під час мітингу біля Верховної Ради України, у напрямку лінії розмежування, яка була утворена працівниками правоохоронних органів між Верховною Радою України та протестуючими, у напрямку працівників міліції був скерований вибуховий пристрій, внаслідок дії якого працівники зведеного загону УМВС в Чернігівській області отримали тілесні ушкодження та були госпіталізовані, зокрема ОСОБА_5

Актом № 44 від 07.10.2015 року про нещасний випадок капітана міліції ОСОБА_5 підтверджується, що нещасний випадок 31.08.2015 року стався під час здійснення охорони громадського порядку в м. Києві біля Верховної Ради України, у період проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Довідкою Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0010668 від 14.01.2016 року підтверджується, що позивачу визначений ступінь втрати професійної працездатності, що становить 10% та який пов'язаний з виконанням ним службових обов'язків.

Військово-лікарською комісію на підставі акта про розслідування нещасного випадку від 07.10.2015 року та акта про нещасний випадок № 44 від 07.10.2015 року встановлено, що травма позивача отримана під час проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Згідно висновку УМВС України в Чернігівській області про призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 № 565-ХІІ «Про міліцію» ОСОБА_5 призначено одноразову грошову допомогу на підставі пп. 3.3 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850.

Листом № 15/2-799 від 12 березня 2016 року Департамент фінансово-облікової політики МВС повідомив Ліквідаційну комісію УМВС України в Чернігівській області про те, що матеріали відносно ОСОБА_5 щодо призначення йому одноразової грошової допомоги повернуті без розгляду.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про міліцію», у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Однак, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію» (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Відповідно до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

Так, вказаний закон було опубліковано в газеті Голос України, 06.08.2015р., а тому датою набрання ним чинності є 07.11.2015р. Саме з цієї дати втратив чинність і Закон України «Про міліцію», у тому числі і його стаття 23, у зв'язку з чим, у межах спірних правовідносин, втратив чинність також і Порядок № 850, який прийнятий на виконання вказаної статті.

З огляду на викладене, посилання суду першої інстанції та позивача на ст. 23 Закону України «Про міліцію» та Порядок № 850 є помилковими.

Так, як зазначено вище, до спірних правовідносин викладені вище норми застосуванню не підлягають, у зв'язку з тим, що позивача 07.11.2015р. прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, а відтак, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширювалися норми Закону України «Про Національну поліцію».

Згідно ч. 2 ст. 97 Закону України «Про Національну поліцію», порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до п. 1 р. І Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 (далі - Порядок № 4), цей Порядок та умови визначають механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Підпунктом 4 п. 5 р. І Порядку № 4 (у редакції, що діяла з 07.10.2016р.) передбачено випадки, за яких призначається ОГД у разі загибелі (смерті), інвалідності чи втрати працездатності поліцейського, зокрема у зв'язку з проходженням служби в органах внутрішніх справ - обставина, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно п. 1 р. ІІ Порядку № 4, днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Як вбачається з матеріалів справи, довідкою Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії № 1 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0010668 від 14.01.2016 року підтверджується, що позивачу визначений ступінь втрати професійної працездатності, що становить 10% та який пов'язаний з виконанням ним службових обов'язків.

Військово-лікарською комісію на підставі акта про розслідування нещасного випадку від 07.10.2015 року та акта про нещасний випадок № 44 від 07.10.2015 року встановлено, що травма позивача отримана під час проходження служби при виконанні службових обов'язків.

Згідно з п. 1 р. ІІІ Порядку № 4, формування пакета документів для призначення та виплати ОГД у поліції здійснюється підрозділами фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансовими підрозділами головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві (далі - фінансові підрозділи) у взаємодії з підрозділами кадрового забезпечення, службами державного нагляду за охороною праці (далі - СДНОП) цих органів та фахівцями військово-лікарської комісії (далі - ВЛК).

Відповідно до п. 3 р. ІІІ Порядку № 4, заява (рапорт) про виплату ОГД у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (додаток 1) подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Пунктом 5 вказаного розділу передбачено, що для виплати ОГД у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу заяву (рапорт) із документами, що визначені цим пунктом.

Пунктами 1, 2 р. IV Порядку № 4 передбачено, що фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови.

Аналіз вищевикладеного дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що підставою для підготовки висновку про призначення одноразової грошової допомоги, прийняття рішення про призначення виплати ОГД є відповідна заява (рапорт) за формою, встановленою додатком 1 Порядку № 4, що подана Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського - позивача (у випадку загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського) або до підрозділів фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної поліції, фінансових підрозділів головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, областях, місті Києві.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, яке, з огляду на положення Порядку № 4, не здійснює опрацювання документів з питань виплати поліцейським одноразової грошової допомоги та не має повноважень на призначення позивачу такої допомоги.

Таким чином, ОСОБА_5 було порушено порядок подання заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги з приводу часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, оскільки така заява мала бути подана за його останнім місцем роботи, тобто до Головного управління Національної поліції України в Чернігівській області, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що Міністерством внутрішніх справ України не було допущено протиправної відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення інвалідності.

Колегія суддів апеляційного суду також вважає за необхідне зауважити, що з огляду на положення ч. 1 ст. 52 КАС України, у разі встановлення факту звернення позивача із позовом до неналежного відповідача, здійснити заміну останнього вправі виключно суд першої інстанції, тобто повноваженнями на заміну неналежного відповідача суд апеляційної інстанції не наділений.

Наразі, з наявних в матеріалах справи пояснень Головного управління Національної поліції в Чернігівській області вбачається, що останнім не заперечується право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності працівником міліції без установлення інвалідності. Позивач не позбавлений права звернутись із заявою (рапортом) встановленого зразка та з відповідними документами до уповноваженого органу із вимогою про виплату грошової допомоги у зв'язку з частковою втратою працездатності без установлення інвалідності.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_5, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Керуючись ст. ст. 160, 167, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити.

Постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 20 липня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_5 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання в повному обсязі, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Судді Вівдиченко Т.Р. Собків Я.М. Твердохліб В.А.

Повний текст постанови виготовлено 19.09.2017 року

Головуючий суддя Вівдиченко Т.Р.

Судді: Твердохліб В.А.

Собків Я.М.