Справа № 361/6883/16-а
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 361/6883/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Петришин Н.М.
Суддя-доповідач: Губська О.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

14 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, у якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив: визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності та зобов'язати відповідача призначити і виплатити одноразову грошову допомогу у зв'язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме на 18 квітня 2016 року.

Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області позов задоволено.

На вказане судове рішення відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій скаржник ставить питання про скасування названої постанови та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні позивач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача до суду не з'явився, хоча він був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, відповідно до ч. 4 ст. 196 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 з 22.02.2012 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» ліквідовано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області та Броварський міський відділ (з обслуговування міста Бровари та Броварського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області та створено Головне управління Національної поліції у Київській області.

У зв'язку із цим позивача 06.11.2015 було звільнено з органів внутрішніх справ, а відповідно до наказу від 07.11.2015 № 1 о/с прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Київській області, звідки позивач був звільнений 23.02.2016.

18.04.2016 Київською обласною МСЕК № 1 позивачу встановлено третю групу інвалідності, причиною інвалідності згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0198369 стала травма, пов'язана з виконанням службових обов'язків. При цьому, відповідно до свідоцтва про хворобу № 124/зв від 12.02.2016, підтверджено причинний зв'язок захворювання (поранення, травми, контузії, каліцтва) з виконанням службових обов'язків, а захворювання пов'язане з проходженням служби в ОВС.

23.05.2016 позивач звернувся за останнім місцем служби - до Головного управління Національної поліції в Київській області із заявою (рапортом) про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги, в зв'язку з встановленням йому 3-ої групи інвалідності, внаслідок травми отриманої під час виконання службових обов'язків.

Листом від 06.06.2016 № 29/К-327 Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило позивача про те, що для виплати одноразової грошової допомоги немає правових підстав.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, а тому відмова у її виплаті є протиправною.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію" у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної статті, постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок № 850).

Відповідно до п.3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги, є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку № 850).

Пунктами 7 - 9 Порядку № 850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами).

Пунктом 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Порядок призначення та отримання поліцейськими одноразової грошової допомоги, розміри та підстави, за яких призначення та виплата допомоги не здійснюється, визначено статтями 97-101 Закону України "Про національну поліцію".

Згідно з ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію" порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ч. 6 ст.100 Закону України "Про Національну поліцію" особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону України "Про Національну поліцію", наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - ОГД) у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Згідно з п. 1 р. ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання ОГД у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 3 Розділу ІІІ Порядку № 4 визначено, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського.

Відповідно до п. 5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу:

1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності;

2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії, які звіряються з оригіналом документа: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної ВЛК щодо встановлення причинного зв'язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) поліцейського, зокрема про те, що воно не пов'язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім'я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідний контролюючий орган і має відповідну відмітку в паспорті).

Відповідно до п. 1 Розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення ОГД складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції) у п'ятнадцятиденний строк приймає рішення про призначення виплати ОГД, у якому проходив (проходить) службу поліцейський, шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 Розділу IV Порядку № 4).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наказу від 07.11.2015 № 1 о/с позивача прийнято на службу до Головного управління Національної поліції в Київській області, тобто з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону України "Про Національну поліцію".

Останнім місцем служби позивача як поліцейського є Головне управління Національної поліції в Київській області, звідки його звільнено 23.02.2016.

Згідно з матеріалами справи, заяву (рапорт) щодо призначення і виплати ОГД позивачем подано до Головного управління Національної поліції в Київській області (а.с. 27).

З огляду на наведені правові норми та фактичні обставини, позивачем дотримано порядок звернення із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності.

Разом з тим, заява позивача щодо вирішення питання про надання йому одноразової грошової допомоги по суті не розглядалась, висновок не складався, рішення з питання призначення позивачу одноразової грошової допомоги уповноваженим на те органом не приймалося.

Так, листом від 06.06.2016 № 29/К-327 Головне управління Національної поліції в Київській області повідомило позивача про відсутність правових підстав для призначення позивачу ОГД з огляду на те, що він є колишнім поліцейським, який отримав травму під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

У даному випадку відповідач залишив поза увагою положення пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" відповідно до яких, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Отже відповідач був зобов'язаний скласти відповідний висновок та прийняти рішення про призначення або відмову у призначенні ОГД за заявою позивача та доданими до неї документами у встановленому порядку.

Оскільки, відповідного рішення відповідач по суті заяви не приймав, колегія суддів дійшла висновку, що заява позивача щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у встановлений законодавством порядок та строки не розглянута, відтак, при розгляді цієї заяви відповідачем допущена протиправна бездіяльність, яка призвела до порушення прав позивача.

На думку колегії суддів, адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган та вирішувати питання щодо призначення особі одноразової грошової допомоги, враховуючи ту обставину, що самим суб'єктом владних повноважень рішення щодо призначення або відмови у призначенні такої допомоги, всупереч вимогам законодавства, не приймалося взагалі.

Зобов'язавши відповідача призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, за відсутності висновку та рішення уповноваженого органу з цього питання, суд першої інстанції втрутився в його дискреційні повноваження.

Колегія суддів з цього приводу враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 18.03.2014 (справа №21-11а14), в якій зазначено, що, оскільки звернення позивача про виплату одноразової грошової допомоги відповідач не розглядав, та відповідного рішення не приймав, то суд повинен був зобов'язати останнього розглянути це звернення згідно з вимогами чинного законодавства України, а не підміняти орган, на який покладено вирішення цього питання.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування постанови суду першої інстанції в частині визнання протиправною відмови відповідача у призначенні ОГД та зобов'язання призначити та виплатити цю допомогу, та прийняття в цій частині нового рішення про зобов'язання відповідача з дотриманням процедури розглянути заяву позивача та прийняти відповідне рішення.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а постанова - скасуванню.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Київській області на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа - Міністерство внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 10 травня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Київській області щодо не розгляду заяви ОСОБА_2 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у звя'зку із встановленням інвалідності.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Київській області розглянути питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 як інваліду ІІІ групи, внаслідок травми, пов'язаної з виконанням службових обов'язків та прийняти рішення за його заявою.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання постанови в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст постанови виготовлено 14.09.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.