Справа № 809/602/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7945/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю представника відповідача Міровського В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі №809/602/17 за адміністративним позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську до Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську звернулось в суд з адміністративним позовом до Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» про стягнення заборгованості в сумі 59 537,76 грн.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» (76018, с. Микитинці, вул. Юності 23, м. Івано-Франківськ, ) на користь Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську заборгованість по відшкодуванню пільгових пенсій в сумі 59 537 (п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятсот тридцять сім) грн. 76 коп.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Доводи апелянта зводяться до того, що згідно з пунктом 1.6 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» при викупі в процесі відновлення платоспроможності боржника від 23.07.2004 року державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України і товариство з обмеженою відповідальністю «Куфур» є правонаступниками майнових прав та зобов'язань цілісного майнового комплексу, тобто вказаним договором передбачено правонаступництво покупців у всіх майнових правах та зобов'язаннях цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш». Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідачів апеляційні скарги підтримав, просив постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне, що відповідач по справі зареєстрований виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради як суб'єкт підприємницької діяльності юридична особа та у відповідності до частини 3 статті 15 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон) являється платником страхових внесків до Пенсійного фонду України.

У відповідача наявна заборгованість в сумі 59 537,76 грн., фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій по списку №1 та №2 за період з 01.01.2009 року по 01.10.2011 року в зв'язку з чим виникла заборгованість до бюджету Пенсійного фонду.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач в порушення вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» несвоєчасно сплачував до Пенсійного фонду суми страхових внесків, в зв'язку з чим позивачем правомірно на підставі статті 106 даного Закону застосовано до відповідача штрафні (фінансові) санкції та донараховано пеню.

Проте колегія суддів апеляційного суду вважає висновки суду першої інстанції невірними та такими, що не відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затверджена Постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року та зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №64/8663 від 16.01.2004 року встановлює обов'язок підприємств здійснювати відшкодування витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту 2 «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до підпункту 6.4 пункту 6 вищевказаної Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Підпунктом 6.7 пункту 6 Інструкції передбачено обов'язок підприємства щомісяця до 25-го числа вносити до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Згідно абзацу 3 підпункту 6.7 пункту 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та зареєстрованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

З наведеного випливає, що обов'язок визначення сум відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій покладено на орган Пенсійного фонду України, підприємства зобов'язані здійснювати відшкодування зазначених витрат в розмірах визначених органом Пенсійного фонду України, підставою для відшкодування вказаних сум є розрахунки цих витрат, які надсилаються страхувальнику.

Як слідує з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 19.12.2003 року в справі № Б-7/282 введено процедуру санації боржника ВАТ «Автоливмаш» та визначено інвесторів санації - державну компанію «Укрекокомресурси» і ТзОВ «Куфур».

Згідно плану санації інвестори взяли на себе зобов'язання по задоволенню всіх вимог кредиторів згідно реєстру, викупу цілісного майнового комплексу майна боржника, перепрофілювання виробництва, технічного переоснащення для випуску спеціалізованих ліній по утилізації сміття, збереженню робочих місць, тощо.

Взяті на себе зобов'язання в процедурі санації інвестори виконали за рахунок коштів інвесторів погашено заборгованість із заробітної плати в сумі 1054971,25 грн., задоволено вимоги третьої та четвертої черг на загальну суму понад 4,8 млн. грн. У виробничій діяльності налагоджено випуск технологічних ліній по утилізації сміття, що дозволено поновити на роботі всіх (понад 300 чоловік) працівників ВАТ «Автоливмаш», які по переводу прийняті на роботу в новостворене підприємство ВК «Автоливмаш».

В передбачуваному планом санації порядку інвестори ДК «Укрекокомресурси» та ТзОВ «Куфур» в процедурі санації уклали 23.07.2004 року з боржником договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» при викупі в процесі відновлення платоспроможності боржника. Предметом вказаного договору став цілісний майновий комплекс ВАТ «Автоливмаш». Майнові активи та грошові зобов'язання цілісного майнового комплексу передані покупцям згідно акту приймання-передачі від 30.09.2004 року.

Окрім цього, згідно з пунктом 1.6 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» при викупі в процесі відновлення платоспроможності боржника від 23.07.2004 року державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України і товариство з обмеженою відповідальністю «Куфур» є правонаступниками майнових прав та зобов'язань цілісного майнового комплексу.

Таким чином, вказаним договором передбачено правонаступництво покупців у всіх майнових правах та зобов'язаннях цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш».

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 15.12.2005 року в справі №Б-7/282 припинено провадження по справі №Б-7/282. Згідно вказаної ухвали суду боржника - ВАТ «Автоливмаш» визнано таким, що відновив свою платоспроможність, та звільнений від боргових зобов'язань, які не увійшли до реєстру вимог кредиторів в процедурі банкрутства.

Частиною 3 статті 104 Цивільного кодексу України встановлено, що порядок припинення юридичної особи в процесі відновлення її платоспроможності або банкрутства встановлюється Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в редакції чинній на момент прийняття ухвали господарського суду Івано-Франківської області від 15.12.2005 року, під час продажу майна боржника як цілісного майнового комплексу в установленому порядку відчужуються всі види майна, призначеного для здійснення підприємницької діяльності боржника, у тому числі приміщення, споруди, обладнання, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, права на знаки (позначення), що індивідуалізують боржника, його продукцію, роботи, послуги (фірмове найменування, знаки для товарів і послуг), інші права, які належать боржнику, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

Таким чином, правонаступництво - перехід прав і обов'язків від одного суб'єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим. За універсальним правонаступництвом до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов'язки того суб'єкта, якому вони належали раніше.

В даному випадку, продажем цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» змінено його власника.

Як наслідок, правонаступником ВАТ «Автоливмаш» є державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України і товариство з обмеженою відповідальністю «Куфур».

Пунктом 6.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України встановлено, що у разі ліквідації або зміни власника підприємства суми зазначених витрат Пенсійному фонду вносять правонаступники.

Оскільки, відповідно пункту 1.6 договору купівлі-продажу цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш» при викупі в процесі відновлення платоспроможності боржника від 23.07.2004 року та статті 4 Цивільного кодексу України, державна компанія з утилізації відходів як вторинної сировини «Укрекокомресурси» Кабінету Міністрів України і товариство з обмеженою відповідальністю «Куфур» є правонаступниками майнових прав та зобов'язань цілісного майнового комплексу ВАТ «Автоливмаш», то відповідно до пункту 6.3 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах повинні відшкодовувати правонаступники ВАТ «Автоливмаш».

З урахуванням наведених вище обставин, апеляційний суд приходить до висновку що, позовні вимоги про стягнення з ВАТ «Автоливмаш» заборгованості по відшкодуванню пільгових пенсій в сумі 59537 грн. 76 коп. є безпідставними, а тому в задоволенні таких слід відмовити.

Крім цього, вказана правова позиція підтверджується зокрема Ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/7475/15 від 01.04.2015 р.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову задоволенні позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш» - задовольнити.

Постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19 червня 2017 року у справі №809/602/17 - скасувати та прийняти нову постанову якою в задоволенні позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську на користь Відкритого акціонерного товариства «Автоливмаш»» 1760 (одна тисяча сімсот шістдесят) грн. 00 коп. судових витрат по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
М. В. Костів
Повний текст постанови складено 15.09.2017р.