Справа № 817/1156/17
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 вересня 2017 р.Р і в н е 817/1156/17
15год. 04хв.

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Комшелюк Т.О. за участю секретаря судового засідання Шкіндер М.Ф. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Полюхович В.А.,

відповідача: представник Воробйова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Наленч" до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій та визнання недійсним акту перевірки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про скасування рішень про застосування фінансових санкцій та визнання недійсним акту перевірки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем була проведена фактична перевірка позивача щодо дотримання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами. За наслідками перевірки відповідачем були прийняті оспорювані рішення про застосування фінансових санкцій. Вказана перевірка була проведена в присутності продавця магазину, однак, на думку позивача, така перевірка мала бути проведена в присутності керівника суб'єкта господарювання ОСОБА_3, якому мали бути вручені відповідні документи про проведення перевірки. Крім того, позивач вважає, що фактична перевірка проведена відповідачем без дотримання вимог Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». З наведених підстав просить адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача подав письмові заперечення проти позову в яких зазначив, що у позивача дійсно була проведена фактична перевірка. Вказана перевірка проводилась в присутності та за участю продавця ОСОБА_4, якій були вручені наказ про проведення перевірки та направлення. В ході проведення перевірки встановлено порушення позивачем норм чинного законодавства у сфері торгівлі алкогольними напоями. На підставі висновків акту перевірки були винесені відповідні рішення про застосування фінансових санкцій. Відповідач стверджує, що оскаржувані рішення є правомірними та скасуванню не належать. Окрім того, зазначає, що дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, та його територіальними органами. З наведених підстав просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, суд виходить з наступного.

Так, 04.07.2017 на підставі наказу Головного управління ДФС у Рівненській області від 29.06.2017 №743 та у відповідності до направлень на перевірку від 29.06.2017 №170, №171 посадовими особами відповідача проведена фактична перевірка позивача з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами, про що складений акт №160/17-00-40/23307238.

В ході проведення перевірки відповідачем встановлений факт реалізації пляшки "Бальзам Різнотрав'я" ємністю 0,5л, міцністю 40% об., дата виробництва 30.07.2015, виробник ПрАТ "Люботинський завод "Продтовари" по ціні 54,00 грн., що є ціною нижчою від встановленої мінімальної роздрібної ціни, що суперечить Постанові КМУ від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімального оптово-відпускних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (із змінами та доповненнями). Розрахункову операцію проведено через РРО на повну суму покупки, роздруковано та видано фіскальний чек №4344 від 04.07.2017. Загалом в реалізації перебувало ще 6 пляшок вказаного алкогольного напою.

Також встановлено, що в реалізації перебувало 10 пляшок горілки особливої «Народна українська лінія» ємністю 0,25л, міцністю 40% об., виробник ПрАТ «ЧЛГЗ «Чернігівська горілка», дата виробництва, 07.07.2015 по ціні 38,00 грн. за одну пляшку без марок акцизного податку, чим порушено ч.4 ст.11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995р. № 481/95-ВР (із змінами та доповненнями).

Крім того, відповідачем встановлено, що на вказані алкогольні напої були відсутні супроводжуючі облікові документи, що свідчить про не ведення обліку товарних запасів у встановленому законом порядку, чим порушено п.12 ст.3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 № 265/95-ВР (із змінами та доповненнями).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийняті:

- рішення № від 17.07.2017 про застосування штрафних санкцій за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими від встановлених мінімальних роздрібних цін на алкогольні напої, що суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" (із змінами та доповненнями), ст. 18 Закону України від 19,12.1995 №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (із змінами та доповненнями), яким до позивача застосована фінансова санкція згідно з абз.14 ст.17 вказаного Закону України у вигляді штрафу в розмірі 10000,00 грн.;

- рішення № від 17.07.2017 про застосування фінансових санкцій за реалізацію та зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка, що є порушенням ч.4 ст.11 1 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» ( із змінами та доповненнями), п.226.9 ст.226 Податкового кодексу України, яким до позивача застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 17.07.2017, яким застосовано до позивача суму штрафних (фінансових) санкцій за порушення п.12 ст.3 Закону України №265/95-ВР від 06.07.1995 "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями) в розмірі 760,00 грн.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Твердження позивача про те, що фактична перевірка мала бути проведена в присутності керівника суб'єкта господарювання ОСОБА_3, якому мали бути вручені відповідні документи про проведення перевірки, суд не бере до уваги з огляду на наступне.

Так, відповідно до п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з перелічених підстав.

Згідно п.80.1 ст.80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи), копія наказу вручається платнику податків до початку проведення перевірки, а п.80.5 ст.80 Податкового кодексу України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється, згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 80.4 ст.80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

В силу вимог ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

Згідно з наявними в матеріалах справи доказами, судом встановлено, що перевірку здійснено в присутності та за участю продавця ОСОБА_4, що підтверджується її підписом в направленнях на перевірку. Крім того, матеріали справи містять письмові пояснення ОСОБА_4 від 04.07.2017 по суті встановлених перевіркою порушень.

Оскільки продавець є особою, яка фактично проводить розрахункові операції, то відповідно, і наказ на проведення перевірки і направлення надавались контролюючим органом у відповідності до норм зазначеного податкового законодавства.

Доказів зворотного позивачем не надано, а судом не встановлено.

Також, суд не бере до уваги твердження позивача щодо проведення відповідачем фактичної перевірки без дотримання вимог Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 № 1728-VIII, оскільки, відповідно до статті 6 вказаного Закону його дія не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, та його територіальними органами.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України регулюються Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі - Закон №481/95).

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону №481/95 контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Згідно із ч.1 ст.17 Закону №481/95 за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 14 частини 2 статті 17 Закону №481/95 передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Абзацом 16 частини 2 статті 17 Закону №481/95 передбачено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Суд звертає увагу, що згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно з ст.86 зазначеного Кодексу оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що рішення про застосування до позивача фінансових санкцій від 17.07.2017 №, № прийняті відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відтак позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними та скасування вказаних рішень є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог позивача про визнання недійсним акту перевірки від 04.07.2017 №160/17-00-40/23307238 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з нормами п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, до адміністративних судів можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин, вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, якщо позивач вважає, що цими рішеннями, діями чи бездіяльністю його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав чи свобод.

З наведених норм права вбачається, що позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права рішеннями, діями або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Разом з тим, ці рішення дії або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Так як наслідком розв'язання публічно-правового спору по суті має бути захист порушеного суб'єктивного права позивача, то у разі незгоди з діями чи рішеннями контролюючого органу, рішення про визнання протиправними дій податкового органу по складанню акту перевірки не буде мати своїм правовим наслідком захист прав позивача оскільки таке право підлягає захисту виключно шляхом пред'явлення позову про скасування рішення контролюючого органу, яким визначено суму податкових зобов'язань чи штрафних (фінансових) санкцій.

Відповідно до п. 86.7., 86.8. ст.86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом п'яти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв'язку з необхідністю з'ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов'язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов'язковою. Такі заперечення є невід'ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов'язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Тобто, Акт є лише матеріальною формою фіксації результатів перевірки, відображення висновків, які зроблено перевіряючими особами під час перевірки та слугує підставою для розгляду питання про прийняття рішення про визначення грошових зобов'язань, у зв'язку чим його не можливо визнати рішенням суб'єкта владних повноважень, яке тягне за собою певні негативні наслідки для особи, відносно якої такий Акт складено.

Таким чином, оскільки акт перевірки від 04.07.2017 №160/17-00-40/23307238 не містить приписів обов'язкового характеру, не встановлює прав та обов'язків для позивача, не змушує останнього до будь-яких дій, що можуть викликати порушення його прав, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача в частині визнання вказаного акту недійсним належить відмовити.

Відповідно до вимог ст. 94 КАС України, судові витрати позивачу не присуджуються.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову приватного підприємства "Наленч" до Головного управління ДФС у Рівненській області про скасування рішень про застосування фінансових санкцій та визнання недійсним акту перевірки відмовити повністю.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Комшелюк Т.О.