Справа № 522/8937/17
Суддя: Домусчі Л. В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/1540/17
Справа № 522/8937/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді: Домусчі Л. В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до юридичного департаменту Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивачі 17.05.2017 року звернулись до суду з адміністративним позовом до юридичного департаменту Одеської міської ради з вимогами про зобовязання внести виправлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1 щодо обєкту нерухомого майна, а саме секції у гуртожитку, кімнат №29, 25, 27, 28, 30, 32, 33, 34, 36, 37, 38, 39, 41, 42, 43, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 52, 53, 54, 57, 57а, 59, 59а в будинку №55 по вул.. Косвена (Скісна) у м. Одесі.

Підставою звернення позивачів до суду з відповідним адміністративним позовом стало те, що під час реєстрації за позивачами права спільної часткової власності на 28/1000 часток секції у гуртожитку за адресою: м. Одеса, вул.. Косвена (Скісна), 55, державним реєстратором прав було допущено помилку та не внесено в державний реєстр речових прав на нерухоме мано про реєстрацію прав та їх обтяжень складову обєкту нерухомого майна, а саме не внесено кімнату №57а. Хоча за посиланнями позивачів дана кімната зазначена у свідоцтві про право власності від 20.05.2014 року, в розпорядженні органу приватизації від 20.05.2014 року та довідці від 10.06.2014 року. На звернення позивачки про внесення відповідних змін до державного реєстру, ОСОБА_3 отримала відмову, тому вимушені були звернутись до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.06.2017 року відкрито провадження по справі за вищевказаним адміністративним позовом.

У судовому засіданні 13.09.2017 року сторонам було постановлено на обговорення питання про закриття провадження у даній справі у звязку з неналежністю даного спору до юрисдикції адміністративного суду.

Представник позивача заперечував проти закриття провадження. Представник відповідача ОСОБА_4 наполягав на закритті провадження у даній справі, зазначила, що спір є приватноправовим, тому має розглядатись у порядку цивільного судочинства.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «субєкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший субєкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Правовідносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-IV (надалі - Закон №1952-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності;

Згідно п.5 ч.1 ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката.

Суд вбачає, що предметом спору є внесення виправлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1 стосовно обєкту нерухомого майна: секції у гуртожитку в будинку №55 по вул.. Косвена (Скісна) у м. Одесі, зокрема, а саме стосовно відсутності реєстрації права власності на кімнату №57а гуртожитку.

Отже, відносини, що виникли між сторонами є приватно правовими (оскільки стосується права власності позивачів), а отже, спір у сфері публічно - правових відносин в даному випадку відсутній. Наведене свідчить про невідповідність даного спору предметній юрисдикції адміністративних судів.

Беручи до уваги те, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного зясування всіх обставин у справі і обовязок субєкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції. Відповідна правова позиція висловлена ВСУ у постанові від 14.06.2016 року по справі №21-41а16.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, суд, встановивши, що справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, закриває провадження у справі.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про необхідність закрити провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та розясненням вирішення спору в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.3,17, 157 КАС України, п.5. ч.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Провадження по адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до юридичного департаменту Одеської міської ради про зобовязання вчинити певні дії - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали відповідно до ч.3 ст. 186 КАС України.

Суддя: Домусчі Л.В.