Справа № 509/1908/17
Суддя: Гандзій Д. М.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/1908/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Овідіополь справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції та інспектора 1-ої роти 4-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП старшого лейтенанта поліції Линника Павла Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ :

30 травня 2017 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, в якому просив суд, скасувати постанову інспектора 1-ої роти 4-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП старшого лейтенанта поліції Линника П.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за порушення вимог п. 3.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122 ч. 2 КУпАП серії ЕAA № 102737 від 23.05.2017 р. про накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Приймаючи участь в судовому засіданні, позивач повністю підтримав позов, однак в подальшому, в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомив, надавши до суду свою письмову заяву, в якій повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити та з проханням про слухання справи за його відсутністю (а.с. 41,46).

Представник відповідачів в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки з викликом до суду з відмітками про вручення судових повісток, причини своєї неявки суду не повідомив, надіславши до суду свої письмові заперечення на адміністративний позов, в якому просив суд, відмовити у задоволенні безпідставного позову, що у відповідності до приписів ст. 128 КАСУ, не є перешкодою для розгляду справи по суті (а.с. 17-23).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, а також відеозаписи, зафіксовані на нагрудну камеру інспектора поліції, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно із ст. 70 КАСУ, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Приписами ст. 71 КАСУ передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні данні, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне порушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, містить в собі фактичні данні про обставини правопорушення, і відповідно - є одним з доказів по справі, у зв'язку з чим, судом, при вирішенні справи про адміністративне правопорушення, протокол оцінюється нарівні з іншими доказами по справі, перед якими, він не має переваги, та відповідно на підставі оцінки всіх доказів по справі, судом приймається відповідне рішення.

Відповідно до умов статті 252 КУпАП - орган (посадова особа) оцінює докази за внутрішнім переконанням, заснованому на всебічному, повному та об'єктивному дослідженню всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Статтею 256 КУпАП передбачено - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності - роз'яснюються його права і обов'язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 276 КУпАП передбачено - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121-126 цього Кодексу, можуть також розглядатись за місцем обліку транспортних засобів або місцем проживання порушників.

Отже, з огляду на викладене, для провадження у справах про адміністративні правопорушення, характерним є специфічний вид доказу - безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складення протоколу про адміністративні правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються у протоколі про адміністративне правопорушення (в даному випадку органи Національної поліції України).

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу - та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих не в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 5-рп/2015 від 26.05.2015 рок у по справі № 1-11/2015 - положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке передбачає, що "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення "за місцем його вчинення" визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Рішення Конституційного Суду України є обов'язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене. Рішення Конституційного Суду України підлягає опублікуванню у "Віснику Конституційного Суду України" та в інших офіційних виданнях України.

Відповідно до висновків, викладених у даному рішенні, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом. Такий висновок ґрунтувався на тому, що до переліку адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, не відносяться правопорушення передбачені ст. 122 КУпАП.

Однак, вже після прийняття Конституційним Судом зазначеного рішення, норми КУпАП та, зокрема, ст. 258 зазнали змін, зокрема (№ 888-VIII (888-19) від 10.12.2015 р.) - в результаті чого на справи, які віднесено до компетенції Національної поліції розповсюджено вимоги ч. 4 ст. 258 - постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місті вчинення правопорушення.

Таким чином, аналіз законодавчих норм, чинних на момент виникнення спірних правовідносин та рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 № 5-рп/2015, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР за ст. 122 КУпАП на місці вчинення такого правопорушення, без складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення, навіть, якщо особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається щодо правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих не в автоматичному режимі.

Також, відповідно ідо п. 5 Розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 р. № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання : 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до п.п. д) п. 2.9 ПДР України - під час руху транспортного засобу водієві забороняється користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

В той же час, п. 3.5 ПДР України, який вказаний у оскаржуваній постанові серії ЕАА № 102737 від 23.05.2017 р. і порушення якого інкримінується ОСОБА_1 передбачено, що наближаючись до нерухомого транспортного засобу з увімкненим проблисковим маячком синього кольору та спеціальним звуковим сигналом (або без увімкненого спеціального звукового сигналу), що стоїть на узбіччі (біля проїзної частини) або на проїзній частині, водій повинен знизити швидкість до 40 км/год та в разі подання регулювальником відповідного сигналу зупинитися. Продовжувати рух можна лише з дозволу регулювальника.

Таким чином, в оскаржуваній постанові інспектора 1-ої роти 4-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП старшого лейтенанта поліції Линника П.О. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за порушення вимог п. 3.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 122 ч. 2 КУпАП серії ЕAA № 102737 від 23.05.2017 р. - вказаний невірний пункт ПДР України, а саме замість п.п. д) п. 2.9 ПДР України, інспектором поліції Линником П.О. вказаний п. 3.5 ПДР України, що не відповідає суті вказаного у постанові порушення ПДР України.

В судовому засіданні позивач категорично заперечував факт користування ним мобільним телефоном під час руху в своєму автомобілі, а тому вважав оскаржувану постанову незаконною.

Під час огляду судом відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції, який знаходився на місці події 23.05.2017 р., наданої відповідачами на запит суду вбачається, що на вказаному відеозапису зафіксований момент пред'явлення водієм (позивачем) ОСОБА_1 інспектору свого водійського посвідчення на право керування т/з та відповідних документів на його автомобіль. Однак, будь-якого підтвердження користування позивачем під час руху засобами зв'язку - відсутні, а також відсутній момент складення інспектором постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення (а.с. 44).

Таким чином, враховуючи, що оскаржувана постанова серії ЕАА № 102737 від 23.05.2017 р. - не містить в собі конкретного п.п. д) п. 2.9 ПДР України, якою передбачено, що під час руху транспортного засобу водієві забороняється користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), яке інкримінується ОСОБА_1, а також те, що будь-яких належних та допустимих доказів порушення позивачем вказаного пункту ПДР, передбачених ст.ст. 70,71 КАСУ, згідно яких, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову - відповідачами суду не надано, окрім письмових пояснень інспекторів поліції, суд виходить з недоведеності вини позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 2 КУпАП, і відповідно вищевказана оскаржувана постанова, яка на думку суду, складена в порушення вимог ст. 251,256 КУпАП є незаконною і підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 222,247,251,256,276,280,293 КУпАП, ст.ст. 7-12,70,71,77,160-163,171-2 КАС України, ПДР, Законом України «Про Національну поліцію», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Одесі Департаменту патрульної поліції та інспектора 1-ої роти 4-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП старшого лейтенанта поліції Линника Павла Олександровича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити ;

2.Скасувати постанову інспектора 1-ої роти 4-го батальйону УПП у м. Одесі ДПП старшого лейтенанта поліції Линника П.О. серії ЕAA № 102737 від 23.05.2017 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 425 грн. на ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі за порушення вимог п. 3.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ст. 122 ч. 2 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Гандзій Д.М.