Справа № 813/1979/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7534/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Міністерства юстиції України на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України про визнання протиправним і скасування наказу,

в с т а н о в и в:

Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 31.05.2017 звернулася в суд з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 02.06.2017 просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 26.05.2017 №1731/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та зобовязати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Одночасно позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, в якому просив зупинити дії наказу Міністерства юстиції України від 26.05.2017 №1731/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» шляхом зобовязання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати та надати (дозволи) доступ приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року клопотання про забезпечення адміністративного позову задоволено частково. Зупинено дію п. 3 та п. 5 наказу Міністерства юстиції України від 26.05.2017 року №1731/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» до ухвалення рішення в адміністративній справі. В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Міністерство юстиції України оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що статтею 117 КАС України передбачено, що однією з форм забезпечення позову може бути зупинення дії рішення суб'єкта владних повноважень чи його окремих положень, що оскаржуються. Проте, дане положення закону підлягає застосуванню щодо рішень (актів індивідуальної дії чи нормативно-правових актів), які на момент розгляду питання щодо забезпечення позову продовжують свою дію в часі, а відповідне зупинення дії такого рішення усуне небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, зупинення ж дії рішення в даному випадку спірного наказу, яке повністю вичерпало свою дію задовго до розгляду питання про забезпечення позову, вважає неприпустимим. Апелянт вказує, що враховуючи наведене оскаржувана ухвала є неправомірною, оскільки судом першої інстанції було зупинено дію рішення, яке на момент вирішення судом зазначеного питання вже не діяло в часі та вичерпало свою дію повним виконанням.

Також, зазначає, що цією ухвалою фактично ухвалено рішення по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

При апеляційному розгляді представник позивача заперечив вимоги апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача підтримав вимоги, наведені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Задовольняючи частково клопотання Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки одним із пунктів спірного наказу заблоковано доступ позивача до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а його професійна діяльність як нотаріуса безпосередньо повязана з доступом до такого реєстру, вона буде позбавлена засобів для існування, що в подальшому ускладнить та/або унеможливить захист прав позивача без вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи позивач у своєму позові просить визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 26.05.2017 №1731/5 «Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень» та зобовязати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Міністерства юстиції України розблокувати доступ приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У своїй заяві про забезпечення позову позивач зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить повноцінну роботу позивача, що буде прямою шкодою правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Відповідно до вимог ст. 117 КАС України суд за клопотанням позивача або з власної ініціативи може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 № 2 «Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ», при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Суд апеляційної інстанції даючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, враховує також : - розумність, обґрунтованість й адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу; - наявність зв'язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення; - імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; - необхідність у зв'язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

На переконання колегії суддів у даній справі відсутня очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі. Також апеляційним судом не здобуто доказів того, що захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову.

Позивачем не подано суду доказів наявності очевидної небезпеки правам, свободам та інтересам позивача, неможливості чи ускладнення захисту їх без вжиття заходів забезпечення позову.

Окрім цього, колегія суддів зазначає, що у разі задоволення даного клопотання шляхом зупинення дії оскаржуваного наказу - це буде, у свою чергу, вирішенням спору по суті на період до ухвалення судового рішення.

Оцінюючи в сукупності наведене та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку задовольнивши клопотання позивача щодо забезпечення адміністративного позову, оскільки таке є необґрунтованим та не підтвердженим жодними доказами.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив клопотання про забезпечення адміністративного позову, ухвала суду першої інстанції постановлена з неповним з'ясуванням судом обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про її скасування та постановлення нової ухвали, якою в задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 117, 118, 160 ч. 3, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 01 червня 2017 року про забезпечення позову у справі №813/1979/17 скасувати та прийняти нову ухвалу, якою відмовити Приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в задоволені клопотання про забезпечення адміністративного позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6

Повний текст судового рішення виготовлено 18.09.2017