Справа № 826/5874/16
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року м. Київ № 826/5874/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Огурцова О.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до треті особиГоловного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_2, Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бродюк Ірина Юріївна
провизнання протиправним та скасування рішення від 05.04.2014 індексний номер: 12201001, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного територіального управління юстиції у місті Києві, треті особи: ОСОБА_2, Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Бродюк Ірина Юріївна про визнання протиправним та скасування рішення від 05.04.2014 індексний номер: 12201001, зобов'язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що проведення державної реєстрації припинення права власності позивача на 1/2 частки квартири за адресою АДРЕСА_1 та реєстрації права власності на вказану частку за ОСОБА_4 могло бути здійснено лише після вчинення певного правочину, а саме виплати ОСОБА_4 позивачу компенсації її частки та до здійснення відповідної виплати право власності позивача на 1/2 вказаної квартири не могло бути припинено.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надав суду письмові заперечення на адміністративний позов. Свої заперечення на адміністративний позов відповідач обґрунтовує тим, що державним реєстратором Бродюк І.Ю. було розглянуто подані заявником документи та встановлено відсутність у повному обсязі документів, необхідних для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, у зв'язку з чим прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.03.2014 №11453928 та після надання заявником необхідних документів, а саме, ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2014 по справі № 753/4671/14-ц було прийнято рішення про відновлення розгляду заяви та в подальшому прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 05.04.2014 № 12201001 щодо реєстрації права власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2.

Третя особа 1 та представник третьої особи 1 у судовому засіданні заперечили проти позовних вимог та просили суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Третя особа 2 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив продовжити розгляд справи у письмовому провадженні.

Під час судового розгляду справи, суд,-

ВСТАНОВИВ:

26.08.2008 Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 22.08.2008 № 1437-С/КІ видано свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що квартира № 334, яка розташована в місті Києві по вул. АДРЕСА_2 Олександра, будинок 2 належить ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в рівних частинах на праві приватної власності.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 21.02.2013 у справі № 2/759/81/13 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-ти особа ОСОБА_2, про поділ майна та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна основний та зустрічний позов задоволено частково, розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, поділено спільне майно подружжя, виділено ОСОБА_1 у власність 1/2 квартири № АДРЕСА_2 та автомобіль Mitsubishi Outlander 2.4, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1, виділено у власність ОСОБА_8 1/2 частки квартири № АДРЕСА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля в розмірі 81 144,93 грн.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі № 753/5248/13-ц за первісною позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_9 про стягнення грошової компенсації вартості нерухомого майна первісний позов задоволено, припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири № АДРЕСА_2 та визнано право власності на 1/2 частку квартири № АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію (за 1/2 частку квартири № АДРЕСА_2 ).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 753/4671/14-ц задоволено заяву про виправлення описки та по всьому тексту рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі №3/5248/13 (провадження 2/753/3818/13) виправлено описку шляхом заміни назви вулиці в м. Києві "АДРЕСА_2" на "АДРЕСА_2" у відповідних відмінках.

31.03.2014 ОСОБА_4 до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві подано заву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за реєстраційним номером 5663707 для проведення державної реєстрації права власності, форма власності - приватна, на 1/2 частку квартири № 334, що знаходиться в місті Києві по вулиці АДРЕСА_2 у будинку№2. До зазначеної заяви було додано наступні документи: копію паспорту громадянина України та коду ІДН, серія та номер: МЕ687245. Виданий 26.07.2005, видавник: Святошинське РУ ГУ МВС України в м. Києві, технічний паспорт, та копію, серія та номер: б/н, виданий 25.01.2008, видавник: Комунальне підприємство "Київське міське бюро технічної інвентаризації права власності на об'єкти нерухомого майна", свідоцтво про право власності, та копія, серія та номер: б/н, виданий 26.08.2008, видавник: Головне управління житлового забезпечення, рішення суду, 2 екземпляри, серія та номер: справа № 753/5248/13-й, виданий 30.10.2013, видавник: Дарницький районний суд міста Києва.

06.03.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 03.03.2014 № 5663707 прийнято рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 11453928, яким зупинено розгляд заяви у зв'язку з неподанням усіх необхідних документів, а саме: ухвали про виправлення описки в рішенні Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 про визнання права власності на 1/2 частки квартири по вул. АДРЕСА_2, у зв'язку з відсутністю у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про вул. АДРЕСА_2.

ОСОБА_4 подано до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві копію ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 753/4671/14-ц.

05.04.2014 державним реєстратором прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві Бродюк І.Ю. прийнято рішення № 12200954 про відновлення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та рішення № 12201001 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності , форма власності приватна на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_2 за ОСОБА_4.

ОСОБА_1 не погоджуючись з рішенням від 05.04.2015 №12201001 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, вважаючи його протиправним та таким. що підлягає скасуванню звернулась з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частини першої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Cуду України від 04.11.2015 у справі 457/1243/13-а.

Позивачем заявлено позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення від 05.04.2015 №12201001 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав на нерухоме майно у вигляду 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: м Київ, АДРЕСА_3 та зобов'язання відповідача скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрації права власності на зазначену квартиру за ОСОБА_4.

Отже, в рамках даної адміністративної справи судом може бути досліджено питання дотримання державним реєстратором при прийнятті рішення про реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру вимог Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", при цьому надання оцінки факту виникнення у ОСОБА_4 права власності на квартиру, що розташована за адресою: м Київ, АДРЕСА_3 не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Спірні правовідносини мали місце 06.03.2014, а отже до них мають застосовуватись норми права чинні на момент їх виникнення.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Згідно із частиною п'ятої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов'язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме, право власності на нерухоме майно.

Згідно із частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Частинами першою та третьою статті 16 зазначеного Закону встановлено, що заява про державну реєстрацію прав та їх обтяжень подається до органу державної реєстрації прав у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених цим Законом. Разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою.

Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013, для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст. Орган державної реєстрації прав, нотаріус приймає заяви в порядку черговості їх надходження шляхом реєстрації у базі даних про реєстрацію заяв і запитів з автоматичним присвоєнням їм реєстраційного номера, фіксацією дати та часу реєстрації. Орган державної реєстрації прав у разі подання заяви особисто заявником видає йому картку прийому заяви, форму та вимоги до оформлення якої встановлює Мін'юст.

Пунктами 10 та 13 зазначеного Порядку встановлено, що заявник під час подання заяви особисто пред'являє органові державної реєстрації прав, нотаріусові документ, що посвідчує його особу. Документом, що посвідчує особу, є паспорт громадянина України, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний, дипломатичний чи службовий паспорт іноземця або документ, що його заміняє. Заявник подає разом із заявою органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для державної реєстрації прав документи, визначені цим Порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

Згідно з пунктами 36, 37 та 38 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 для проведення державної реєстрації речових прав необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення таких прав на нерухоме майно, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації речових прав заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає копію документа, що посвідчує його особу (крім документа, що посвідчує посадову особу органу державної влади або органу місцевого самоврядування).

Статтею 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що у разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор у строк, встановлений частинами п'ятою, сьомою і восьмою статті 15 цього Закону для розгляду заявлених прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це заявника. Якщо заявник протягом п'яти робочих днів після отримання письмового повідомлення виконав вимоги державного реєстратора, загальний строк розгляду заявленого права продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Відповідно до частини першої статті 24 зазначеного Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; об'єкт нерухомого майна розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Частинами другою та четвертою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

Таким чином, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у випадку встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень виключний перелік яких визначений в статтях 22 та 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Документом що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, зокрема, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, яке є підставою для державної реєстрації права власності.

Відповідно до копії реєстраційної справи на квартиру, що розташована за адресою: м, Київ, АДРЕСА_3 (рішення 12201001) рішення від 05.04.2015 №12201001 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державна реєстрація права власності 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: м Київ, АДРЕСА_3 була проведена на підставі рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі № 753/5248/13-ц з урахуванням виправленої ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 753/5248/13-ц описки.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі № 753/5248/13-ц припинено право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири № АДРЕСА_2 та визнано право власності на 1/2 частку квартири № АДРЕСА_2 за ОСОБА_4. Також зазначеним рішенням стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошову за компенсацію (за 1/2 частку квартири № АДРЕСА_2 ) у сумі 307350,00 грн.

Відповідно до копії рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі № 753/5248/13-ц наданої в складі реєстраційної справи на квартиру, що розташована за адресою: м, Київ, АДРЕСА_3 (рішення 12201001) на ній міститься відмітка про набрання вказаним рішенням законної сили 11.11.2013.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 753/4671/14-ц задоволено заяву про виправлення описки та по всьому тексту рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі № 753/5248/13 (провадження 2/753/3818/13) виправлено описку шляхом заміни назви вулиці в м. Києві "АДРЕСА_2" на "АДРЕСА_2" у відповідних відмінках.

Таким чином, рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі № 753/5248/13-ц з урахуванням описки виправленої ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 753/4671/14-ц припинено право власності позивача на 1/2 частку квартири № 334, що знаходиться в місті Києві по вулиці АДРЕСА_2 у будинку№2 та визнано право власності на 1/2 частку квартири № 334 , що знаходиться в місті Києві по вулиці АДРЕСА_2 у будинку№2 за ОСОБА_4. При цьому хоча вказаним рішенням суду стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача грошову компенсацію за 1/2 частку квартири № 334, що знаходиться в місті Києві по вулиці АДРЕСА_2 у будинку№2 у сумі 307350,00 грн., водночас припинення права власності позивача на 1/2 частку вказаної квартири № 334 та визнання права власності на відповідну частку за ОСОБА_4 не обумовлено актом сплати відповідної компенсації чи будь - якою іншою умовою.

Позивач, як на обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з системного аналізу статей 364, 202 Цивільного кодексу України та статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вбачається, що для проведення державної реєстрації припинення її права власності на 1/2 частину квартири та реєстрації відповідного права за ОСОБА_4 могло бути здійснено лише після вчинення певного правочину, а саме виплати ОСОБА_4 позивачу компенсації її частки.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено поняття та види правочинів та статтею 364 Цивільного кодексу України визначено порядок виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, отже вказаними нормами права врегульовано питання договірних відносин між особами, при цьому вони не містять жодних положень щодо порядку виконання рішення суду щодо визнання права власності, у тому числі й у випадку поділу спільного майна подружжя/виділу частки у спільному майні подружжя на підставі рішення суду.

Норми статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» також не містять положень щодо порядку реєстрації права власності на підставі рішення суду.

Таким чином посилання позивача на положення статей 364, 202 Цивільного кодексу України та статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», як на факт того, що проведення державної реєстрації припинення її права власності на 1/2 частину квартири та реєстрація відповідного права за ОСОБА_4 могла бути здійснено лише після вчинення певного правочину, а саме виплати ОСОБА_4 позивачу компенсації її частки, оскільки відповідна умова рішенням рішення Дарницького районного суду міста Києва від 30.10.2013 у справі № 753/5248/13-ц, є необґрунтованими.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що державному реєстратору було надано рішення суду, яке набрало законної сили та яким визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку квартири, суд дійшов висновку про те, що у державного реєстратора були відсутні підстави для висновку, про те, що таке рішення не є документом на підставі якого може бути проведено державну рестрацію права власності.

З аналізу копії реєстраційної справи на квартиру вбачається, що державному реєстратору було подано вичерпний перелік документів встановлених чинним законодавством для проведення державної реєстрації права власності.

Позивачем в позовній заяві не наведено, а судом з наявних в матеріалах справи документів не встановлено наявність обставин, які відповідно до статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є підставами для відмови у проведення державної реєстрації права власності.

З огляду на викладене, керуючись статтями 69-71, 94, 160-165, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні адміністративного позову - відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі апеляційного оскарження постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О.П. Огурцов