Справа № 264/2165/17
Суддя: Мирошниченко Ю. М.
Дата ухвалення: 2017-09-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/2165/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" вересня 2017 р. м. Маріуполь

Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області в особі судді Мирошниченка Ю.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, т.в.о. старшого інспектора розшуку та ОМ ДТП УПП в м.Маріуполі лейтенанта поліції ОСОБА_2, з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся із адміністративним позовом до відповідачів про визнання дій інспектора Литвиненко К.В. неправомірними та скасування постанови про адміністративне правопорушення від 27 квітня 2017 року серії АР № 850269, винесеної т.в.о. старшого інспектора розшуку та ОМ ДТП УПП в м.Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення порушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КпАП України, оскільки він керував автомобілем не маючи при собі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників іноземних транспортних засобів або відповідних документів (посвідчень), що звільняють водіїв від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, чим порушив п.2.1.ґ Правил дорожнього руху України

Адміністративний позов обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою. Вказує, що 28.11.2016 року о 08 годин 40 хвилин він керував автомобілем «OPEL FRONTERA» номерний знак RZE5G40 біля будинку № 122 по вул.Челюскінців с.Сартана м.Маріуполя, маючи при собі поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 28.11.2016 року, укладений власником автомобілю PlesniakMaciej, який діє до 28.11.2017 року включно. Вказаним автомобілем позивач користується на підставі договору зберігання з правом користування легковим автомобілем від 01.01.2015 року, укладеним між ним та PlesniakMaciej (польською мовою). До того ж він є учасником бойових дій та на підставі п.13.1 ст.13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Просив скасувати вказану постанову, оскільки вважає, що правил дорожнього руху України не порушував, діяв згідно встановлених приписів.

Представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.06.2017 року, в судове засідання не зявилась, надала до суду заву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги з аналогічних мотивів наведених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_2, в судове засідання не зявилась, надіслала суду заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги не визнала, вказувала на те, що 20.04.2017 року до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі надійшла постанова від старшого слідчого СВ Центрального ВП ГУНП в Донецькій області капітана поліції ОСОБА_4 від 18.04.2017 року про закриття кримінального провадження № 0004342 для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. На підставі чого, відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 117387 за ст. 124 КУпАП за порушення п.п.12.1, 13.1, 12.4 та 12.9(б) Правил дорожнього руху України, а також постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР № 850269 за ч.1 ст.126 КУпАП за порушення п.2.1.ґ ПДР України. Вважала, що позивач умисно намагається ввести суд в оману та надає неправдиві пояснення в своїй позовній заяві з метою уникнути відповідальності за скоєне ним правопорушення. Просила у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно пункту п.2.1.ґ Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

За керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 статті 126 КУпАП.

Проте відповідно до п.13.1 ст. 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності,

звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 011011, виданим 12.05.2015 року, що є безтерміновим і дійсним на свій території України.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України (№1-6/2014, 7-рп/2014) від 23.12.2014 року у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Конституційний Суд України вважає, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Автомобілем «OPEL FRONTERA» номерний знак RZE5G40 позивач користується на підставі договору зберігання з правом користування легковим автомобілем від 01.01.2015 року, укладеним між ним та PlesniakMaciej (польською мовою). Вказаний договір підписаний сторонами, діє до 01.01.2020 року та нотаріально не посвідчений.

Пунктами 1.1. та 2.1 вказаного договору передбачено, що Зберігач (тобто ОСОБА_1О.) приймає від Автовласника (PlesniakMaciej) в строкове безоплатне зберігання з правом користування легковий автомобіль марки «OPEL FRONTERA» номерний знак RZE5640, автомобіль може використовуватися Зберігачем для службових та приватних поїздок.

Відповідно до ст. 827 ЦК України, за договором позички одна сторона (позичкодавець) безоплатно передає або зобов'язується передати другій стороні (користувачеві) річ для користування протягом встановленого строку. Користування річчю вважається безоплатним, якщо сторони прямо домовилися про це або якщо це випливає із суті відносин між ними.

Суд доходить висновку, що виходячи з умов договору від 01.01.2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та PlesniakMaciej (польською мовою), вказаний договір є нічим іншим як договором позички транспортного засобу, який відповідно до ч.2 ст. 828 ЦК України, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Найменування сторонами вищевказаного договору як «договір зберігання з правом користування легковим автомобілем» є намаганням уникнути його нотаріального посвідчення.

Крім того, як убачається з матеріалів справи автомобіль «OPEL FRONTERA» має номерний знак RZE5G40, в той час як в договорі від 01.01.2015 року вказаний номерний знак RZE5640.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Посилання позивача на договір зберігання з правом користування легковим автомобілем від 01.01.2015 року, укладений між ним та PlesniakMaciej (польською мовою), суд вважає способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинений проступок.

За приписами ч.2 ст.72 КАС України довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст.11 КАС України, сторона має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивач не надав належних доказів на спростування встановленого порушення вимог п.2.1.ґ ПДР України.

Отже постанова у справі про адміністративне правопорушення складена відповідачем у відповідності до вимог ст.283 КУпАП із відображенням всіх необхідних відомостей.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 70 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., що відповідає санкції ч.1 статті 126 КУпАП.

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складані постанови щодо ОСОБА_1 відповідають діючому законодавству, та у звязку із цим підстав для скасування прийнятої постанови не має.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 94, 159, 160-163 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, т.в.о. старшого інспектора розшуку та ОМ ДТП УПП в м.Маріуполі лейтенанта поліції ОСОБА_2, з приводу рішення субєкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

На постанову може бути подана апеляція до Донецького апеляційного адміністративного суду через Іллічівський районний суд м. Маріуполя з одночасним надсиланням її копії особою, що її подає, до суду апеляційної інстанцій протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: Ю. М. Мирошниченко