Справа № 569/14045/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Харечко С.П.
Суддя-доповідач:Капустинський М.М.
УХВАЛА

іменем України

"12" вересня 2017 р. Справа № 569/14045/16-а

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "15" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, 3-я особа - Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій ,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2016 р. ОСОБА_3 звернулась до суду із адміністративний позовом до суду, в якому провис визнати протиправною бездіяльність Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Рівненській області та державних виконавців відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Рівненській області по виконанню виконавчого листа №569/19098/13-а, виданого Рівненським міським судом 05.05.2014р., зобов'язати управління ДВС Головного Територіального управління юстиції у Рівненській області виконати виконавчий лист №569/19098/13-а, виданий Рівненським міським судом 05.05.2014р., у точній відповідності до Закону України "Про виконавче провадження".

Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2017р. в задоволенні позову ОСОБА_3 до Управління державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинення дій - відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду від 15.06.2017р. скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що суд першої інстанції дійшов не правильного висновку та не врахував, що оскільки позивач не відпрацювала повний пільговий стаж за списком №2 (10 років), а має пільговий стаж лише 7 років 11 місяців 16 днів та загальний стаж роботи 33 роки 6 місяців 5 днів, то пенсія на пільгових умовах відповідно до п."б" ст.13 Закону України №1788-ХІІ може бути призначена їй зі зменшенням пенсійного віку, встановленого ст.26 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" на 1 рік за кожні 2 роки роботи за Списком №2, тобто лише після досягнення нею 56 років.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області знаходилася постанова Рівненського міського суду від 25.03.2015 року. Вона передбачала зобов'язання управління Пенсійного фонду України в м. Рівне вчинити певні дії немайнового характеру - відновити ОСОБА_3 виплату пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі, визначеному постановою Рівненського міського суду від 10 березня 2011 року.

На виконання постанови Рівненського міського суду від 25.03.2015 року постановою державного виконавця від 12.05.2015 року виконавче провадження, яке проводилося на підставі виконавчого листа №569/19098/13-а, відновлено.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким відмовлено в задоволені позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Порядок і способи виконання рішення під час виконання своїх обов'язків державний виконавець не визначає свавільно, а вони прямо передбачені Законом України «Про виконавче провадження». Використання способів не передбачених законом заборонено.

Тому, державний виконавець мав діяти так як то передбачено ст.75 Закону України «Про виконавче провадження». Саме зазначена норма, яка була чинною в діючій на момент вчинення виконавчих дій редакції, і передбачала, що після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч.2 ст.25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. Як з'ясовано судом, саме такі дії державним виконавцем і були здійснені. Зокрема, 21.08.2015 року державним виконавцем здійснено перевірку виконання рішення суду боржником - УПФ в м. Рівне. У результаті перевірки встановлено, що фактична виплата пенсії не проведена, про що складено акт державного виконавця від 21.08.2015 року.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону. Суворо дотримуючись вимог даної норми 21.08.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу у зв'язку невиконанням судового рішення. Проте, вказана постанова в подальшому була скасована постановою Рівненського міського суду від 22.12.2015 року з мотивів того, що невиконання рішення суду відбулося не з вини Управління Пенсійного фонду України в м. Рівне, а через відсутність фінансування з Державного бюджету України (ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Крім того, в подальшому відповідач неодноразово направляв вимоги державного виконавця Рівненському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України, а саме вимоги від 30.08.2016 р., 30.04.2017 р., 18.05.2017 р..

05.10.2016 року набув чинності новий Закон України «Про виконавче провадження», ст.63 якого передбачає в який спосіб повинні виконуватися державними виконавцями вимоги зобов'язального характеру. Зокрема, у ст.63 нового Закону міститься подібна процедура до тієї, яка раніше була в ст.75 попереднього Закону. Й, на думку суду, законодавство не містить ефективних інструментів, які б давали можливість забезпечити виконання судових рішень зобов'язального характеру, ухвалених проти Пенсійного фонду, за відсутності належного фінансування з бюджету

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що всі передбачені законом дії виконавець здійснив і тому бездіяльності з його сторони не було, оскільки, направивши вимоги, державний виконавець діяв у порядку і спосіб, які для нього визначають ст.75 Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції до 04.10.2016 року) та ст.63 Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції з 05.10.2016 року), разом з тим, виходити за межі своїх повноважень він не мав права.

Крім того, судом першої інстанції вірно зазначено, що те в який спосіб під час виконання судового рішення має діяти державний виконавець визначає і Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом міністра юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року. Але й вона не містить іншого переліку дій для державного виконавця, які він повинен вчиняти у процесі виконання рішення зобов'язального характеру, аніж визначені в законі.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені позивачем, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Рівненського міського суду Рівненської області від "15" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області вул.Замкова,29,м.Рівне,33028

4-третій особі: Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області - вул.Яворницького,34,м.Рівне,33001,