Справа № 420/949/17
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 12.09.2017
ЄУ № 420/949/17
Провадження №2-а/420/37/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі головуючого судді: Стеценко О.С.

за участю секретаря Рожкової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Новопсковського районного суду Луганської області з адміністративним позовом (уточненим 11.09.2017) до відповідача, в якому просить суд визнати дії відповідача щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги ОСОБА_2, починаючи з 23.03.2017, відповідно до Постанови КМУ «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово -комунальних послуг» від 01.10.2014 №505, неправомірними; зобов'язати відповідача поновити ОСОБА_2 виплати адресної допомоги та здійснити виплати необгрунтовано припиненої грошової допомоги з 23.03.2017 по теперішній час на розрахунковий рахунок ОСОБА_1, як уповноваженого члена сім'ї.

В обгрунтування свого позову позивач зазначила, що вона переїхала з м. Луганськ через загрозу своєму життю та здоров'ю разом із своїми дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, і чоловіком ОСОБА_2, та з 30.10.2014 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи з районів проведення антитерористичної операції. Вони отримували щомісячну адресну допомогу з 30.10.2014 по 29.04.2015. На наступний період заяву на виплату щомісячної адресної допомоги не писали. 23.03.2017 вона, як уповноважений член сім'ї, подала заяву на виплату щомісячної адресної допомоги до УСЗН щодо виплати її чоловіку щомісячної адресної допомоги, але відповідачем було відмовлено у виплаті щомісячної адресної допомоги. 31.03.2017 їй було надано відповідь з УСЗН, що виплата щомісячної адресної допомоги була припинена та наступний строк не призначається.Вона вважає таку відмову неправомірною та зазначає, що оскільки вони отримували щомісячну адресну допомогу з 30.10.2014 по 29.04.2015, то такий наступний період закінчився 29.10.2015. Також з огляду на те, що вона фізична особа-підприємець, а її чоловік працевлаштувався 23.12.2015, то вона вважає, що відмовивши у виплаті щомісячної адресної допомоги з дня подачі її заяви, а саме 23.03.2017, відповідач порушив її законне право на отримання виплат, які гарантовані державою.

Позивач в судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

В письмовому запереченні на позовну заяву представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 є уповноваженим членом сім'ї, якій відповідно до поданої заяви від 30.10.2014 та п.3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМУ від 01.10.2014 №505, управлінням соціального захисту населення райдержадміністрації було призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 30.10.2014 по 29.04.2015. Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2400 грн. Сім'ї ОСОБА_5 сума нарахованої допомоги склала 2400 грн. Відповідно до п. 7 Порядку внутрішньо переміщеним особам працездатного віку, які фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50%, а наступний період - припиняється. У зв'язку із проведеними змінами в програмному забезпеченні щодо призначення допомоги відповідно до нормативного законодавства 05.12.2014 управлінням був проведений перерахунок допомоги ОСОБА_1, а самерозмір допомоги на період з 30.10.2014 по 29.12.2014 складає 2400 грн. щомісячно, на період з 30.12.2014 по 27.02.2015 -1958 грн. щомісячно, на період з 28.02.2015 по 25.04.2015 - 1516 грн. щомісячно. Таким чином, на виконання п.7 вищевказаного Порядку ОСОБА_1 та ії чоловіку ОСОБА_2 допомога з 28.02.2015 була припинена. Відповідно до поданої заяви від 07.05.2015 ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання за період з 30.04.2015 по 29.10.2015 в розмірі 1768 грн. щомісячно. Відповідно до поданої заяви від 30.12.2015 ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання на період з 30.12.2015 по 29.06.2015 в розмірі 2210 грн. щомісячно, а саме на двох дітей на суму 1768 грн. та чоловікові ОСОБА_2 в розмірі 442 грн., так як з 21.12.2015 є працевлаштованою особою. Згідно до постанови КМУ від 31.03.2015 №212 внесені зміни до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, а саме пункт 3 цієї постанови був доповнений абзацами такого змісту «...Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається». Відповідно до цього 19.04.2016 управлінням соціального захисту населення був зроблений перерахунок допомоги в межах терміну призначення з 01.05.2016 по 29.06.2016, у зв'язку з чим розмір допомоги складає 1768 грн. щомісяця. В зв'язку із внесенням змін ОСОБА_2 втратив право на допомогу. Відповідно до поданої заяви від 30.06.2016 ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання за період з 30.06.2016 по 29.12.2016 в розмірі 1768 грн. щомісячно. Відповідно до поданої заяви від 30.12.2016 ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання за період з 30.12.2016 по 29.06.2017 в розмірі 1768 грн. щомісячно. Відповідно до поданої заяви від 30.06.2017 ОСОБА_1 призначено допомогу переміщеним особам на проживання за період з 30.06.2017 по 29.12.2017 в розмірі 1768 грн. щомісячно. В своїй позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що вона отримувала щомісячну адресну допомогу з 30.10.2014 по 29.04.2015, на наступний період заяву на виплату щомісячної адресної допомоги не писала, але це не є дійсним, тому що ОСОБА_1 отримує щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг починаючи з 30.10.2014 по сьогодні щомісячно у вищевказаних розмірах. Згідно роз'яснень Міністерства соціальної політики України у разі, якщо працездатній непрацюючій особі було припинено виплату грошової допомоги відповідно до п. 7 Порядку, права на допомогу на наступний період вона не має. Згідно із вимогами п. 7 зазначеного Порядку особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов'язанні інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних. Допомога чоловікові ОСОБА_1 була призначена на період з 30.10.2014 по 29.04.2015, повідомлення про його працевлаштування в цей період не надходило. Тому відповідач вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Враховуючи клопотання сторін, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі на підставі наявних у справі доказів.

Вивчивши письмові матеріали справи, особову справу ОСОБА_1, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, її чоловік, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, та їх діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 30.10.2014 перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи, відповідно до довідок від 30.10.2014 №928000127 та № 928000798 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та проживають за адресою: АДРЕСА_1

30.10.2014 ОСОБА_1, як уповноважений член сім'ї, звернулася до УСЗН Новопсковської РДА Луганської області із заявою (вх. №105 від 30.10.2014) про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово -комунальних послуг.

Рішенням УСЗН Новопсковської РДА Луганської області про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 31.10.2014 ОСОБА_1 призначено допомогу перемішеним особа на проживання на період з 30.10.2014 по 29.04.2015 у загальному розмірі 2400 грн. на сім'ю. ОСОБА_2 розмір допомоги склав 442 грн., як працездатній особі, яка не здійснює догляду.

Згідно довідки №16-7/8-2732 від 20.06.2017 ОСОБА_2 працює в Управлінні соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області на посаді державний соціальний інспектор апарату управління з 23.12.2015 (наказ начальника УСЗН від 21.12.2015 №76-к) по теперішній час (а.с.16).

Позивач, ОСОБА_1, зареєстрована як фізична особа -підприємець, що підтверджується витягом з реєстру платників єдиного податку №238 від 31.10.2016 (а.с.17).

23.03.2017 позивач звертався до відповідача із заявою щодо змін, що стосуються допомоги переміщеним особам на проживання, призначення щомісячної адресної допомоги, але листом від 31.03.2017 №16.7/8-1562 позивачу було відмовлено.

Відмова відповідача обгрунтована тим, що 30.10.2014 по 29.04.2015 позивачу та членам її сім'ї призначена щомісячна адресна допомога переміщеним особам на проживання. ОСОБА_2 як особі, яка не працевлаштувалася, було призначено допомогу на період з 30.10.2014 по 29.12.2014 в розмірі 442 грн. щомісячно, на наступні два місяці з дня призначення допомоги її розмір зменшено на 50 відсотків. З 28.02.2015 виплату допомоги було припинено, оскільки, на думку відповідача, через не працевлаштування останнього протягом двох місяців з 30.10.2014 він втратив право на отримання щомісячної адресної допомоги. Тому, на підставі п.7 та абзацу 3 п.12 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №505, при повторному зверненні позивач втратив право на призначення адресної допомоги за наведених вище підстав, навіть за умов подальшого працевлаштування (а.с.15).

Надаючи юридичну оцінку правовідносинам у справі, суд виходить з наступного (норми законодавства приводяться у редакції чинній на момент правовідносин).

Згідно статті 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року №1706-VII, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до п.2 «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505 (далі за текстом - Порядок), грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Пункт 3 Порядку визначає, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї); для інвалідів - прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність; для працездатних осіб - 442 гривні на одну особу (члена сім'ї). Загальна сума допомоги на сім'ю розраховується як сума розмірів допомоги на кожного члена сім'ї та не може перевищувати 2 400 гривень. Якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, відбулися зміни, розмір грошової допомоги перераховується з місяця, наступного за місяцем виникнення таких змін, за заявою уповноваженого представника сім'ї або інформацією компетентного органу. Для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім'ї подає до уповноваженого органу або установи уповноваженого банку (у випадку, передбаченому пунктом 5 цього Порядку) заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред'являє довідки всіх членів сім'ї про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб. Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Пунктом 5 Порядку, серед іншого, визначено, що для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку.

Порядком, зокрема п.6, визначені виключні випадки коли грошова допомога не призначається, а саме, у випадках коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення ; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Абзац перший п.7 Порядку визначає, що якщо у складі сім'ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім'ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: подання уповноваженим представником сім'ї заяви про припинення виплати грошової допомоги; надання інформації державної служби зайнятості про те, що працездатні члени сім'ї протягом двох місяців не працевлаштувалися за сприянням державної служби зайнятості або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють; зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи; виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги (п.12 Порядку).

Отже, випадки не призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг(далі за текстом - грошова допомога), визначені п.6 Порядку.

Виходячи із приписів вказаного нормативного акту, зокрема, пунктів 2,3,5,7,12, суд вбачає, що під строком надання грошової допомоги розуміється шестимісячний термін, який обраховується з дня звернення особи за допомогою.

Із цього випливає, що позиція відповідача, яка ґрунтується на приписах абз.2 п.3 Порядку (Особам працездатного віку, яким грошова допомога була припинена відповідно до пункту 7 цього Порядку, грошова допомога на наступний строк не призначається) та п.12 Порядку (Виплата грошової допомоги може бути поновлена, якщо протягом місяця з місяця припинення її виплати уповноважений представник сім'ї повідомив уповноваженому органу про зміну обставин, які вплинули на припинення виплати грошової допомоги), є помилковою, адже жодною нормою Порядку право позивача на отримання грошової допомоги не обмежено одним зверненням після спливу шестимісячного строку. Тобто, не зважаючи на припинення відповідачем грошової виплати ОСОБА_2 на підставі п.7 Порядку з 28.02.2015, після спливу шестимісячного строку (наступного строку згідно приписів абз.2 п.3), тобто з 28.08.2015, особа має законне право на звернення за призначенням грошової допомоги.

Аналіз вищезазначених норм свідчить прго те, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.

Вказана позиція суду підтверджується п.6 Порядку, яким визначені виключні випадки коли грошова допомога не призначається, і, серед вказаних випадків, відсутній випадок звернення особи за призначенням грошової допомоги після припинення її виплати даній особі відповідно до пункту 7 цього Порядку .

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, відповідач, відмовивши у призначенні грошової допомоги ОСОБА_2, фактично обмежив його в реалізації права на соціальний захист, передбаченого ст.46 Конституції України та правомірність своїх дій у передбаченому законом порядку не довів.

Стаття 19 Конституції України проголошує, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (Стаття 64 Конституції України).

Підсумовуючи викладене, суд дійшов до висновку про порушення відповідачем прав позивача, шляхом звуження його права на звернення і отримання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеної особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що має наслідком задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2,11,12,21,70,71, 159-163,183-2,185,186 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Управління соціального захисту Новопсковської районної державної адміністрації Луганської області щодо відмови у виплаті щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання , у тому числі, на оплату житлово -комунальних послуг, ОСОБА_2 неправомірними.

Зобов'язати Управління соціального захисту Новопсковської районної державної адміністрації Луганської областіпоновити ОСОБА_2 виплату щомісячної адресної допомоги як особі, що переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та здійснити виплати щомісячної адресної допомоги з 23.03.2017 по теперішній час на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 як уповноваженого члена сім'ї.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч.3 ст.160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України. Якщо було подано апеляційну скаргу, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: О.С. Стеценко