Справа № 12333/11/2070
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2011-10-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

26 жовтня 2011 р. № 2-а- 12333/11/2070

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Міщенко А.П.,

за участю представників сторін: позивач - ОСОБА_1, відповідач - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова, у якому просить суд скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова за № НОМЕР_1 від 29.04.2011 року на суму земельного податку у розмірі 3175,58 грн. та № НОМЕР_2 від 26.08.2011 року на суму земельного податку у розмірі 1270,52 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є власником нежитлового приміщення в багатоквартирному п'ятиповерховому житловому будинку, у своїй власності земельної ділянки не має, тому не може бути платником земельного податку, у зв'язку з чим, вважає вказані податкові повідомлення такими, що суперечать вимогам діючого земельного та податкового законодавства.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, зазначив, що земельний податок позивачу було нараховано правомірно та у відповідності до норм чинного законодавства.

В судовому засіданні 26.10.2011 року сторони підтримали свою правову позицію по справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є власником двох квартир у багатоквартирному пятиповерховому житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 та кв. № 232.

Квартира № 163 в б. 7 по пр. Правди в м. Харкові належить позивачу на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06.09.2006 року по справі № 2-3445/2006 за позовом ОСОБА_3 до Харківської міської ради про визнання права власності на нежитлові приміщення та можливості експлуатації, відповідно до якого за ОСОБА_3 визнано право власності та експлуатації на нежитлове приміщення магазину №№ 163-1, 163-3, 163-4, 163-5, 163-6, 163-8, 163-9, 163-10, загальною площею 104,7 кв.м., що розташоване на 1 поверсі будинку № 7 по пр. Правди м. Харкова (колишня квартира № 163).

Квартира № 232 в б. 7 по пр. Правди в м. Харкові належить позивачу на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу №Н3-722, укладеного 06.09.1995 року між ОСОБА_4 (далі Продавець) та ОСОБА_3 (далі Покупець), відповідно до умов якого Продавець передав, а Покупець придбав чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею 76,67 кв.м., яка розташована за адресою АДРЕСА_2, засвідченого Харківською товарною біржею 06.09.1995 року та зареєстрований в КП Харківське міське БТІ за реєстром П-1-1880 від 06.09.1995 року.

На підставі договору оренди (користування) нежитловими приміщеннями № 3/7 від 01.06.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 (далі Власник) та Приватною фірмою «Компютери»(далі Користувач), Власник передав, а Користувач прийняв у тимчасове користування (оренду) нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_3, корисною площею 104,7 кв.м. Відповідно до п. 4.1 Договору орендна плата за користування нежитловими приміщеннями і майном визначається актом прийому робіт (послуг). Орендна плата виплачується грошовими коштами через касу Користувача з утриманням відповідних податків.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Дзержинському районі м. Харкова було прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.04.2011 року № НОМЕР_1, яким позивачу згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу України визначено суму податкового зобовязання за платежем земельний податок фізичних осіб у розмірі 3175,58 грн. з граничним терміном сплати 29.08.2011 року; податкове повідомлення-рішення від 26.08.2011 року № НОМЕР_2, яким позивачу згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу України визначено суму податкового зобовязання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 1270,52 грн. з граничним терміном сплати протягом 60 днів.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 78 Земельного Кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 116 Земельного Кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 206 Земельного Кодексу України використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель.

Відповідно до п 14.1.72 ст. 14 Податкового Кодексу України земельний податок - обов'язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Аналізуючи норми Податкового Кодексу, що визначають обєктивний та субєктивний склад платників податку за землю, суд зазначає, що відповідно до ст. 269 Податкового Кодексу України платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Об'єктами оподаткування відповідно до ст. 270 Податкового Кодексу України є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до п. 286.1 ст. 286 Податкового Кодексу України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, який відповідно до статей 193 та 204 Земельного кодексу України встановлює процедуру визнання факту виникнення або припинення права власності і права користування земельними ділянками та містить сукупність відомостей і документів про місце розташування та правовий режим цих ділянок, їх оцінку, класифікацію земель, кількісну та якісну характеристику, розподіл серед власників землі та землекористувачів і ведеться уповноваженим органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Як вбачається з Довідки Управління Держкомзему у м. Харкові № 386/11 про кількісні характеристики земельної ділянки, розподілення земель між власниками і користувачами (за даними форми 6-зем) від 14.10.2011 року № 6736/07 ОСОБА_3 , який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, станом на 14.10.2011 року земельної ділянки, документів, що посвідчують право на земельну ділянку не має.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3, який є власником приватизованої квартири багатоповерхового будинку, земельна ділянка в порядку, визначеному Земельним Кодексом України, не виділялася, у звязку з чим, враховуючи вимоги Земельного та Податкового Кодексів України, для останнього і відсутній обєкт оподаткування земельним податком.

Як вже було встановлено судом, позивач є власником двох квартир у багатоквартирному пятиповерховому житловому будинку.

Відповідно до ст. 42 Земельного Кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Відповідно до пункту 287.8 статті 287 Податкового кодексу власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Таким чином, сплата земельного податку за земельну ділянку під багатоповерховим жилим будинком повинна включатись до договору оренди приміщення з підприємствами, установами чи організаціями, які здійснюють управління цими будинками, як відшкодування земельного податку за земельну ділянку, надану для обслуговування багатоквартирного жилого будинку, площа якої визначається пропорційно.

Відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового Кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи відсутність обєкта оподаткування земельним податком, беручи до уваги визначені вимоги земельного та податкового законодавства, керуючись принципом верховенства права, суд приходить до висновку, що податковий орган не дотримав вимоги закону про захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому його рішення є неправомірним, а тому при таких обставинах, оскаржуване рішення відповідача не може вважатися законним та обґрунтованим, оскільки воно направлене на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що суперечить вимогам ст. 22 Конституції України та є підставою для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова чи службова особа).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 11, 94, 128, 159, 160163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення - рішення Державної податкової інспекції у Дзержинському районі м. Харкова, видані на імя ОСОБА_3 за № НОМЕР_1 від 29.04.11р. на суму земельного податку у розмірі 3175 грн. 58 коп. та № НОМЕР_2 від 26.08.11р. на суму земельного податку у розмірі 1270 грн. 52 коп.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 (61022, АДРЕСА_4) витрати по сплаті судового збору у сумі 3 (три) грн. 40 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги у 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили у порядку, передбаченому ст. 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 01.11.2011 року.

Суддя Горшкова О.О.