Справа № 804/8947/15
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 вересня 2017 рокусправа № 804/8947/15

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Прокопчук Т.С.

суддів: Шлай А.В. Чабаненко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 до Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 особа підприємець ОСОБА_2І (далі ФОП ОСОБА_2І) 16.01.2012 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 міжрайонної Державної податкової інспекції у місті ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_3 МДПІ у м. Кривому Розі), в якому просив визнати протиправними та скасувати винесені податковим органом 28.12.2011 року податкове повідомлення рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7 839,1 грн.; податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 56 517,96 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18 379,49 грн.

Постановлені по справі судові рішення - постанова Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2012 року по справі №2а/0470/1302/12 ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2013 року,ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.06.2015 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Після повернення на новий розгляд до суду першої інстанції справі присвоєно номер 804/8947/15, відповідача ОСОБА_3 МДПІ у м. Кривому Розі Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області замінено на правонаступника Криворізьку центральну обєднану державну податкову інспекцію Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі Криворізьку центральну ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області).

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.03.2016 року по справі №804/8947/15 у задоволенні позовних вимог ФОП ОСОБА_2І до Криворізької центральної ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм матеріального права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що в період з 29.11.2011 року по 05.12.2011 року ОСОБА_3 МДПІ у м. Кривому Розі, правонаступником якої є Криворізька центральна ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 року по 31.03.2011 року, за результатами якої 09.12.2011 року складено акт №7202/173/НОМЕР_2.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи ст. 1 Указу Президента України № 727/98 від 03.07.1998 року «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва» (далі Указ Президента № 727/98), ст. 13 Декрету Кабінету Міністрів України № 13-92 від 26.12.1992 року «Про прибутковий податок з громадян» (далі Декрет КМУ № 13-92) , в результаті чого занижено податок з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності у сумі 7 839,10 грн. за IV квартал 2008 року, 2009 рік; п. 9.3, 9.4 ст. 9, п. 10.1 ст. 10, п. 4.1 ст. 4, пп. 7.3.1 п. 7.3 ст. 7 Закону України «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 року (далі Закон №168/97-ВР), у результаті чого занижено податок на додану вартість у сумі 56 517,96 грн. за IV квартал 2008 року, 2009 рік, 2010 рік ; п. 203.1 ст. 203 ПК України, внаслідок неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень 2008 року грудень 2010 року.

На підставі акту перевірки 28.12.2011 року ОСОБА_3 МДПІ у м. Кривому Розі винесено податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7 839,1 грн.; податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 56517,96 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18 379,49 грн.

Статтею 13 Декрету КМУ № 13-92, що діяв до 04.11.2011 року встановлено, що оподаткуванню підлягають доходи громадян, одержані протягом календарного року від здійснення підприємницької діяльності без створення юридичної особи, а також інші доходи громадян, не передбачені як об'єкти оподаткування у розділах II та III цього Декрету.

Оподатковуваним доходом вважається сукупний чистий доход, тобто різниця між валовим доходом (виручки у грошовій та натуральній формі) i документально підтвердженими витратами, безпосередньо пов'язаними з одержанням доходу. Якщо ці витрати не можуть бути підтверджені документально, то вони враховуються податковими органами при проведенні остаточних розрахунків за нормами, визначеними Головною державною податковою інспекцією України за погодженням з Міністерством економіки України та Державним комітетом України по сприянню малим підприємствам та підприємництву.

Приписами п.2.1, пп. 2.3.1 п.2.3 Закону №168/97-ВР, чинного до 01.01.2011 року визначено, що платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка: а) здійснює або планує здійснювати господарську діяльність та реєструється за своїм добровільним рішенням як платник цього податку; б) підлягає обов'язковій реєстрації як платник цього податку; в) імпортує товари (супутні послуги) в обсягах, що підлягають оподаткуванню цим податком згідно з нормами цієї статті.

Обов'язковій реєстрації як платник податку підлягає особа у разі , коли загальна сума від здійснення операцій з поставки товарів (послуг), у тому числі з використанням локальної або глобальної комп'ютерної мережі, що підлягають оподаткуванню згідно з цим Законом, нарахована (сплачена, надана) такій особі або в рахунок зобов'язань третім особам, протягом останніх дванадцяти календарних місяців сукупно перевищує 300 000 грн. (без урахування податку на додану вартість).

Із матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що в період з 01.10.2008 року по 31.03.2011 року ФОП ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність із застосуванням спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Приписами п. 1,5,6 Указу Президента України № 727/98, чинного на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що суб'єкт малого підприємництва, який сплачує єдиний податок, не є платником таких видів податків і зборів (обов'язкових платежів), як податку на додану вартість, крім випадку, коли юридична особа обрала спосіб оподаткування доходів за єдиним податком за ставкою 6 %; податку на доходи фізичних осіб (для фізичних осіб - суб'єктів малого підприємництва).

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. грн.

У разі здійснення операції з продажу основних фондів виручкою від реалізації вважається різниця між сумою, отриманою від реалізації цих фондів, та їх залишковою вартістю на момент продажу. У разі порушення вимог, установлених ст. 1 цього Указу, платник єдиного податку повинен перейти на загальну систему оподаткування, обліку та звітності, починаючи з наступного звітного періоду (кварталу).

Судом встановлено, що 25.06.2008 року між ОСОБА_2 та ДП «АРІ» ТОВ «Арістей Компані» укладений договір, відповідно до умов якого позивач продав, а ДП «АРІ» ТОВ «Арістей Компані» придбало 28/100 частин від приміщення №3 в будівлі літ.В-2 н/ж. площею 1104,8кв.м., з прибудовою літ. «В» - розміром 54,7х6,50м (площею 338,6кв.м.), а саме: приміщення №22 - площею 65,8кв.м.; приміщення «II» - площею 115,9 кв.м.; приміщення «III» - площею 222,7кв.м., розташованого за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Бикова, 22в, за ціною 1 011 000,00 грн., що підтверджується копіями платіжних доручень № 91 від 20.06.2008 року на суму 600 000грн., № 168 від 01.08.2008 року на суму 200 000 грн., № 174 від 07.08.2008 року на суму 164 740,67 грн.

Нормами ст. 316 318 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Суб'єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені ст. 2 цього Кодексу. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Міністерством юстиції України в розясненнях від 14.01.2011 року визначено, що статус фізичної особи - підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. При цьому, юридичний статус «фізична особа підприємець» сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи, які випливають з її цивільної правоздатності та дієздатності.

Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи - підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов'язків. При цьому решта прав та обов'язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої ЦК України, та регулюються ним. Останнє випливає зі змісту ч. 3 ст. 45 ГК України, відповідно до якої положення цього кодексу поширюються на ту частину діяльності, яка за своїм характером є підприємницькою.

Колегія суддів вважає, що отримання коштів від здійснення продажу позивачем вищезазначеного обєкту нерухомого майна на користь ДП «АРІ» ТОВ «Арістей Компані», яке належало йому на праві власності, не можна розцінювати як використання доходу у власній господарській діяльності фізичної особи - підприємця, оскільки відповідно до даних з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №5486351 від 16.03.2010 року, основними видами господарської діяльності ФОП ОСОБА_2 визначено: 51.3 оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 51.31.0 оптова торгівля фруктами та овочами; 70.20.2 здавання під найм власної та державної нерухомості невиробничого призначення, що також підтверджується Свідоцтвом про сплату єдиного податку №570865 від 18.12.2008 року.

Із відповіді банку «Демарк» за №03/05-652 від 7.07.2017 року за запитом суду апеляційної інстанції вбачається, що строк зберігання виписок із особових рахунків складає 5 років, а тому інформація про рух коштів позивача по рахунку за 2008 рік відсутня, внаслідок чого перевірити використання отриманих ним від продажу нерухомості коштів за платіжним дорученням № 91 від 20.06.2008 року на суму 600 000 грн. у власній господарській діяльності не можливо.

Доказів використання позивачем отриманих від реалізації приналежного йому майна коштів в сумі 600 000 грн. згідно приписів ст. 71 КАС України відповідачем не надано.

Викладене свідчить,що з зазначеної операції купівлі-продажу нерухомості та отриманої суми 600 000грн. позивачем як фізичною особою за приписами діючого на той час податкового законодавства правомірно у повному обсязі оплачено суму податку з доходів фізичних осіб в розмірі 50 550 грн. згідно платіжного доручення №47 від 25.06.2008 року.

В силу викладеного у позивача були відсутні підстави для здійснення реєстрації себе як платника податку на додану вартість за період з жовтня 2008 року по 2010 рік включно, та подання декларацій з податку на додану вартість за цей період часу.

При винесенні постанови щодо відмови в задоволенні позовних вимог,судом першої інстанції також не враховано, що при здійсненні документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2008 року по 31.03.2011 року, за результатами якої 09.12.2011 року складено акт №7202/173/НОМЕР_2, та прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення, податковим органом порушено приписи податкового законодавства щодо періоду перевірки фінансово-господарської діяльності позивача за червень 2008 року, який перевищує 1095 днів (ст. 102.1 ПК України).

Викладене свідчить, що прийняті податковим органом 28.12.2011 року податкове повідомлення рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання по податку з доходів фізичних осіб у розмірі 7839,10 грн. та податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість за основним платежем в розмірі 56517,96 грн., штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 18 379,49 грн. , є неправомірними та підлягають скасуванню.

Оскільки судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.94 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню сплачена суму судового збору в розмірі 2 730,32 грн.

Керуючись п. 3 ч.1 ст. 198, ст. 202, 205, 207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2016 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесенні ОСОБА_3 міжрайонною Державною податковою інспекцією у місті ОСОБА_4, правонаступником якої є Криворізька центральна обєднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області, податкове повідомлення рішення № від 28 грудня 2011 року, податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 28 грудня 2011 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Криворізької центральної обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сплачену суму судового збору в розмірі 2 730,32 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Т.С. Прокопчук

Суддя: А.В. Шлай

Суддя: С.В. Чабаненко