Справа № 826/28024/15
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Парінова А. Б., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

представника позивача Чередніченка Є. М., представника відповідача Юрченко М. Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт» до Київської міської митниці ДФС про визнання незаконними та протиправними дій, скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Софілайт» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської міської митниці ДФС про визнати дій при винесенні рішення про коригування митної вартості товарів № 125130013/2015/110058/2 від 12.10.2015 року незаконними та протиправними; скасувати рішення Київської міської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № 125130013/2015/110058/2 від 12.10.2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, між позивачем та компанією «ZHEJIANG FIRST GROUP CO., LTD» укладено зовнішньоекономічний контракт від 10.09.2014 року № CU14-02ZF, на підставі якого позивачем на митну територію України ввезено товар - світлотехнічну продукцію.

З метою здійснення митного оформлення товару, ввезеного на підставі вказаного контракту, позивачем 08.10.2015 р. подано відповідачу митну декларацію № 125130013/2015/409595.

Митна вартість товару була заявлена декларантом за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Відповідачем скориговано митну вартість товару за вказаними вище митними деклараціями, про що прийнято рішення про коригування митної вартості задекларованих позивачем товарів № 125130013/2015/110058/2 від 12.10.2015 р.

У вказаному рішенні зазначено, що в ході перевірки поданих до митного оформлення документів наявні розбіжності, зокрема в сертифікаті про походження товару форми ОRIGIN від 10.09.2015 року № С10143 в гр.10 датою рахунка фактури є 18.08.2015 року, що не відповідає даті, яка вказана саме в рахунку фактурі, який надано до митного оформлення і яка зазначена в гр. 44 ЕМД, а також відсутня інформація щодо вартості страхування вантажу.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз положень наведених статей свідчить про те, що обов'язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Такою імперативною умовою є наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов'язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхiднiсть перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовiрностi наданої iнформацiї, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції у справі, що розглядається, погодився з доводами митного органу про існування розбіжностей поданих документах.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим з огляду на наступне.

Предметом імпорту, що заявлялися декларантом, були наступні товари:

- світильники електричні, які закріплюються або підвішуються на стелі чи на стіні для внутрішнього освітлення з комбінованих матеріалів (мет. сплави, пластик), призначені для використання з газорозрядними чи світлодіодними лампами, не для вибухонебезпечних середовищ, не містять передавачі та приймачі: MIF 022 60W E27 black - 3280 шт., вага брутто: 15411 кг, вага нетто: 14303 кг;

- лампи газорозрядні - люмінесцентні з термокатодом, одно цокольні, енергозберігаючі (напругою до 250 В), не для використання у вибухонебезпечному середовищі: Т9 32W/54 G10g 230V - 1000 шт., вага брутто: 340 кг, вага нетто: 165 кг;

- баластні елементи для розрядних ламп або трубок, з'єднані або не з'єднані з конденсатором (електронні дроселі), не для вибухонебезпечних середовищ, MBS - 70W - 200 шт., вага брутто: 240 кг, вага нетто: 230 кг.

На підтвердження митної вартості декларантом подано документи, що також наявні в матеріалах справи: контракт від 10.09.2014 р. № CU14-02ZF (а. с. 47 - 54 Т. 1), міжнародну транспортну накладну № 0630 (а. с. 55 Т. 1), коносамент № 177ХNKNKN18688А (а. с. 50 Т. 1), рахунок - фактуру № DEF0548 від 22.09.2015 р. (а. с. 57 Т. 1), довідку про транспортні витрати від 22.09.2015 р. (а. с. 58 Т. 1), прайс - листи виробника (а. с. 60 - 65 Т. 1), інвойс № 2014WХF03А77 від 27.08.2015 р. (а. с. 66 Т. 1), пакувальний лист (а. с. 67 Т. 1), сертифікат походження товару № С0143 (а. с. 68 Т. 1), калькуляцію виробника (а. с. 69 - 81 Т. 1), договір на транспортно - експедиторське обслуговування № 15/04/2015 від 15.04.2015 р. (а. с. 82 - 94 Т. 1), платіжні доручення в іноземній валюті від 10.06.2015 р., 02.06.2015 р., 08.05.2015 р., 21.10.2015 р. (а. с. 99 - 101, 115 Т. 1).

Перевіривши всі наявні в матеріалах справи документи, колегія суддів розбіжностей у їх даних не встановила.

Крім того, колегією суддів встановлено, що згідно п. 3.3 договору на транспортно - експедиторське обслуговування № 15/04/2015 від 15.04.2015 р., укладеного позивачем з Arte della logistica HD S.R.L, ставки фрахту і послуг, а також умови по ТЕО обумовлюються в рахунках, наданих виконавцем, які є невід'ємною частиною договору (а. с. 85 Т. 1).

Так згідно рахунку - фактури № DEF0548 від 22.09.2015 р. вартість послуг з морського перевезення товару з Нінгбо до Одеси складає 2550, 00 дол. США та включає: морський фрахт, враховуючи всі надбавки БАФ, КАФ та додатковий збір за безпеку (а. с. 57 Т. 1).

З довідки позивача про транспортні витрати вбачається, що вантаж додатково не страхувався.

З вказаних доказів можна зробити висновок, що позивачем понесені витрати з додаткового збору за безпеку вантажу при перевезенні та такі витрати включені в митну вартість товару, в той час як позивач не вважав за необхідне додатково застрахувати товар, що не підлягає обов'язковому страхуванню.

Відтак, доводи відповідача в цій частині спростовуються матеріалами справи.

Щодо зазначення в сертифікаті походження товару дати інвойсу 18.08.2015 р., колегією суддів встановлено, що листом від 13.10.2015 р. контрагент позивача повідомив останнього, що відображення у сертифікаті дати інвойса 18.08.2015 р. замість 27.08.2015 р. є технічною помилкою (а. с. 116 Т. 1).

Колегія суддів приймає вказаний доказ в якості підстави для задоволення позовних вимог також зважаючи на те, що у сертифікаті, крім дати інвойса, відображені також відомості щодо ваги брутто товарів та номеру інвойса, що не містять розбіжностей з наявними в матеріалах справи документами.

Отже, висновки суду першої інстанції в цій частині є хибними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду першої інстанції та апеляційним судом приймаються в якості належних.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Також в порядку ст. 94 КАС України вирішенню підлягає питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт» до Київської міської митниці ДФС про визнання незаконними та протиправними дій, скасування рішення задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 травня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт» задовольнити.

Визнати протиправними дії Київської міської митниці ДФС щодо коригування митної вартості товарів, заявленої у митній декларації № 125130013/2015/409433 від 08 жовтня 2015 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № 125130013/2015/110058/2 від 12 жовтня 2015 року.

Стягнути з Київської міської митниці ДФС () за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Софілайт» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4054 грн. 72 коп. (чотири тисячі п'ятдесят чотири гривні 72 копійки).

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови виготовлено 11.09.2017 року)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Губська О.А.

Парінов А.Б.