Справа № 820/2875/17
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 вересня 2017 р. № 820/2875/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Старосєльцевої О.В., суддів: Панченко О.В., Бадюкова Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання - Савчук С.С.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Акмаєва А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, рішення та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 як арбітражний керуючий у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про 1) визнання протиправними дій Головного територіального управління юстиції у Харківській області з внесення до акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 10.04.2017 року №18 недостовірних відомостей про порушення абз.3 ч.2 ст.41 та ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; 2) визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 01.06.2017 року щодо притягнення арбітражного керуючого ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оформлене протоколом № 60/06/17 від 01.06.2017 року; 3) визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України №2020/5 від 26.06.2017 року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1; 4) зобов'язання Міністерства юстиції України внести відомості до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України про скасування запису про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2020/5 від 26.06.2017 року про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Аргументуючи заявлені вимоги зазначив, що виконуючи як арбітражний керуючий повноваження ліквідатора ТОВ «Харків-Надра», виявив факт користування іншими особами майном банкрута, іпотекодержателем якого є АТ «Укрексімбанк», на підставі правочинів, укладених без згоди іпотекодержателя. Такі правочини ліквідатор вважав нікчемними, тобто такими, котрі не потребують визнання недійсними у судовому порядку. Окрім того, за такими договорами кошти на рахунки боржника не надходили. У зв'язку з виявленою, на його думку, нікчемністю договорів оренди майна боржника, ліквідатор повідомив всіх осіб про розірвання вказаних договорів та також про можливість укладення нових договорів. За погодженням зборів комітету кредиторів від 20.02.2017р. ліквідатор уклав договір оренди майна боржника з ТОВ «ЗАММЛЕР Україна». Позивач вважав, що вчинені ним дії були спрямовані на забезпечення прав кредиторів, не мали на меті порушення прав і інтересів боржника, не мають ознак грубого порушення вимог закону. Посилаючись на вказані міркування, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення заявлених вимог.

Представник відповідачів, Головного територіального управління юстиції у Харківській області, Міністерства юстиції України з поданим позовом не погодився.

Аргументуючи незгоду з позовом зазначив, що за результатами проведеної позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі №922/523/17 про банкрутство ТОВ "Харків-Надра" виявлені порушення вимог абз.3 ч.2 ст.41 та ч.3 ст.98, абз.4 ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме, укладення договору оренди майна боржника при діючих раніше укладених договорах оренди цього ж самого майна. Таким чином, приймаючи рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого, відповідачі діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, вивчивши доводи позову та заперечень проти позову, заслухавши пояснення представників сторін, повно виконавши процесуальний обов'язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з'ясувавши обставини спірних правовідносин, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

За матеріалами справи судом встановлено, що Наказом Міністерства юстиції України від 18.03.2013р. №457/5 позивачу, ОСОБА_1 було видано Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (а.с.12).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 10.01.2017р. по справі №922/987/16 позивач, арбітражний керуючий ОСОБА_1 був призначений ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-Надра».

Постановою Вищого господарського суду України від 19.04.2017р. назване рішення апеляційного господарського суду було скасовано, а справа скерована на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.06.2017р. по справі №922/987/16 позивач, арбітражний керуючий ОСОБА_1 був призначений ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «Харків-Надра».

Повідомленням ГТУ юстиції у Харківській області від 16.03.2017р. №14 позивач був поінформований про проведення позапланової невиїзної перевірки з питань виконання повноважень ліквідатора у справі №922/987/16 про банкрутство ТОВ «Харків-Надра» (а.с.36).

З 28.03.2017р. по 30.03.2017р. вказана перевірка була проведена працівниками ГТУ юстиції у Харківській області, результати проведеної перевірки оформлені довідкою від 30.03.2017р. №13 (а.с.57-63).

Згадана довідка містить висновки про виявлення фактів порушень позивачем абз.3, 4 ч.2 ст.41 та ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» із зазначенням, що порушення абз.3 ч.2 ст.41 та ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» усунути неможливо, а порушення абз.4 ч.2 ст.41 «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» підлягає усуненню.

Зі змісту згаданої довідки витікає, що суть вчинених, на думку суб'єкта владних повноважень, арбітражним керуючим - ліквідатором ТОВ «Харків-Надра» порушень полягає в укладенні нового договору оренди майна банкрута без попереднього припинення юридичної дії раніше укладених договорів оренди цього ж самого майна.

Після одержання згаданої довідки позивач подав до ГТУ юстиції у Харківській області зауваження, датовані 06.04.2017р. (а.с.44-50 т.1, а.с.1-7 т.4).

Ці зауваження були відхилені відповідачем, ГТУ юстиції у Харківській області при складенні акту від 10.04.2017р. №18, у якому факти недотримання вимог абз.3 ч.2 ст.41 та ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кваліфіковані терорганом Міністерства юстиції України як грубе порушення прав та законних інтересів боржника (а.с.64-66 т.1. а.с.16-19 т.4).

Листом - пропозицією від 13.04.2017р. №7032/05-1 відповідач, ГТУ юстиції у Харківській області, ініціював процедуру розгляду відповідності закону професійної діяльності позивача при виконанні повноважень ліквідатора ТОВ «Харків-Надра» по справі Господарського суду Харківської області №922/987/16, направивши матеріали означеної перевірки до Міністерства юстиції України.

Поданням від 25.04.2017р. №956 відповідач, Міністерство юстиції України в особі структурного підрозділу - Департаменту з питань судової роботи та банкрутства скерував матеріали перевірки відповідності закону професійної діяльності позивача при виконанні повноважень ліквідатора ТОВ «Харків-Надра» по справі Господарського суду Харківської області №922/987/16 на розгляд до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (а.с.105 т.1).

Відповідно до вимог ст.108 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики (ч.1); очолює дисциплінарну комісію керівник державного органу з питань банкрутства або визначена ним відповідальна особа зазначеного органу (ч.3); дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень (ч.4); рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії (ч.6).

01.06.2017р. відбулось засідання названої Комісії, на якому було прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, внести подання про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (а.с.98-101 т.1).

Наказом відповідача, Міністерства юстиції України №2020/5 від 26.06.2017р. було анульовано видане позивачу, ОСОБА_1 свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (а.с.67).

Як з'ясовано судом, юридичною підставою для прийняття зазначеного рішення суб'єктом владних повноважень обрані приписи п.5 ч.1 ст.112 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та п.16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013р. №93/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2013р. за №117/22649; далі за текстом - Порядок №93/5), а фактичною підставою послугували відображені у поданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 01.06.2017р. №715 судження суб'єкта владних повноважень про вчинення арбітражним керуючим ОСОБА_1 при виконанні повноважень ліквідатора ТОВ «Харків-Надра» порушень абз.3 ч.2 ст.41 та ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у спосіб укладання нового договору оренди майна боржника при діючих раніше укладених договорах оренди цього ж самого майна.

Перевіряючи юридичну та фактичну обгрунтованість мотивів, покладених суб'єктами владних повноважень в основу спірного рішення, на відповідність, зокрема, вимогам ч.3 ст.2 КАС України, суд зазначає, що правовідносини з приводу здійснення професійної діяльності арбітражного керуючого та державного нагляду та такою діяльністю унормовані приписами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013р. №1284/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.07.2013р. за №1113/23645; далі за текстом - Порядок №1284/5), Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (затверджено наказом Міністерства юстиції України від 14.01.2013р. №93/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.01.2013р. за №117/22649; далі за текстом - Порядок №93/5).

З положень наведених актів законодавства випливає, що посадові (службові) особи тероргану Міністерства юстиції України мають повноваження на перевірку професійної діяльності арбітражного керуючого та оформлення результатів проведеного нагляду (контролю) шляхом складання довідок і актів.

Таким чином, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача про визнання протиправними дій ГТУ юстиції у Харківській області з внесення до акту позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 10.04.2017 року №18 недостовірних відомостей про порушення абз.3 ч.2 ст.41 та ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», адже у спірних правовідносинах зміст документальних результатів заходу нагляду поза розумним сумнівом узгоджується з обсягом дискреційних повноважень відповідача, які надані з метою реалізації управлінської функції контролю.

Окрім того, вирішуючи спір за цією вимогою, суд бере до уваги, що, по-перше, позивач не оскаржував рішення суб'єкта владних повноважень про призначення перевірки, а, по-друге, у даному випадку матеріали заходу нагляду (контролю) реалізовані суб'єктом владних повноважень у спосіб прийняття правового акту індивідуальної дії - наказу з приводу анулювання Свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Харків-Надра» є власником 1) нежитлової будівлі літ.А-6 за адресою: АДРЕСА_2 (за договором від 12.06.2012р.); 2) низки нежитлових приміщень цокольного поверху, першого поверху, другого поверху будівлі літ.У-2 за адресою: АДРЕСА_1 (за договором від 14.08.2012р.), іпотекодержателем яких є АТ «Укрексімбанк», а орендатором - ІП «Малахіт» (за договором з попереднім власником об'єкта нерухомості, ТОВ «Ольга» від 01.09.2010р. №46/03/09 до 01.08.2013р., за погодженим АТ «Укрексімбанк» договором від 30.08.2012р. №03/12 до 29.07.2015р., за визнаним недійсним рішенням Господарського суду Харківської області від 02.12.2015р. по справі №922/5899/15 договором від 07.11.2014р. №78/14 строком на 35 місяців).

Текстом зауважень позивача на довідку ГТУ юстиції у Харківській області від 30.03.2017р. №13 (а.с.57-63 т.1), а також текстом протоколу №2 від 08.02.2017р. зборів комітету кредиторів ТОВ «Харків-Надра» підтверджено, що 30.01.2017р. та 31.01.2017р. позивач при виконанні повноважень ліквідатора ТОВ «Харків-Надра» дізнався про безпідставне (на його думку) користування майном боржника іншими особами (а.с.44-50 т.1).

Відповідно до ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з ст.228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним (ч.1 ст.228); Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч.2 ст.228); У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави (ч.3 ст.228).

Суд зауважує, що у положеннях Закону України «Про заставу» законодавець взагалі не використовує термін «нікчемний правочин», а у тексті Закону України «Про іпотеку» застосовує цей термін виключно стосовно правочину, який обмежує право іпотекодавця заповідати передане в іпотеку нерухоме майно (ч.4 ст.9 Закону України «Про іпотеку»).

При цьому, у положеннях ч.3 ст.12 Закону України «Про іпотеку» йдеться мова про недійсність правочину щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя.

Оцінюючи добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд доходить висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих у розумінні ст.70 КАС України доказів наявності у розпорядженні позивача як ліквідатора ТОВ «Харків-Надра» по справі Господарського суду Харківської області №922/987/16 фактичних даних, котрі б поза розумним сумнівом доводили саме нікчемність правочинів з користування іншими особами майном банкрута.

Суд вважає, що з огляду на фактичні обставини спірних правовідносин (існування відомостей про користування майном банкрута іншими особами без належної правової підстави) бездоганною правовою поведінкою позивача було б вжиття організаційно-юридичних заходів у порядку ст.387 Цивільного кодексу України, частиною 1 якої передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому, суд бере до уваги, що лише у подальшому позивачу стало відомо, що нежитлова будівля літ.А-6 за адресою: АДРЕСА_2, була повторно передана у користування за укладеним 21.12.2015р. між ТОВ «Харків-Надра» (у якості орендодавця) та ІП «Малахіт» (у якості орендаря) договором оренди, а нежитлові приміщення цокольного поверху, першого поверху, другого поверху будівлі літ.У-2 за адресою: АДРЕСА_1, були передані у користування за укладеним 29.12.2008р. між ТОВ «Таміра» (у якості орендодавця - попереднього власника цього об'єкта нерухомості) та ІП «Малахіт» (у якості орендаря) договором оренди строком дії до 29.12.2028р.

Проте, позивач у спірних правовідносинах замість виконання функцій управління та розпорядження майном банкрута у порядку ст.387 Цивільного кодексу України (що б однозначно дозволило уникнути будь-яких конфліктів майнового характеру поза межами відповідних судових справ), вдався до іншого способу, уклавши з ТОВ «ЗАММЛЕР Україна» договір оренди належного на праві власності банкруту - ТОВ «Харків-Надра» майна, а саме: Договір оренди нежитлових приміщень №01/17 від 17.02.2017 року, предметом якого є надання у строкове платне користування нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Саме такий варіант правової поведінки позивача не відповідає вимогам ч.3 ст.98 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», відповідно до якої під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов'язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов'язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство.

У розумінні ч.1 ст.105 згаданого закону під дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) розуміється винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Статтею 107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визначено, що державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення (ч.3 ст.107); Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч.4 ст.107).

Отже, присікальним строком за вказаною нормою закону є виключно сплив одного року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Суд відзначає, що у спірних правовідносинах факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку було виявлено у день складання першого письмового документу за наслідками здійснення державного нагляду (контролю) за професійною діяльністю арбітражного керуючого, тобто у день складання довідки від 30.03.2017р. Стягнення було накладено у день винесення наказу, тобто 26.06.2017р. Часовий проміжок між вказаними датами перевищує 2 місяці, але не виходить поза межі одного року, а відтак, вказана обставина не може бути сприйнята судом як підстава для скасування накладеного стягнення.

За правилами ст.109 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (ч.1 ст.109); Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення (ч.2 ст.109); Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення (ч.3 ст.109); Про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України (ч.4 ст.109).

Дослідивши долучені до справи докази в їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд зазначає, що вчинений позивачем проступок з приводу невірного рішення відносно управління та розпорядження майном банкрута (вчинення нового договору оренди майна банкрута замість витребування майна банкрута з чужого незаконного володіння) є явним і очевидним.

Вказане, на думку суду, унеможливлює застосування такого виду дисциплінарного стягнення як попередження.

Ураховуючи, що положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не містять критеріїв суттєвості або грубості дисциплінарних проступків, суд не знаходить правових підстав для визнання неправильним рішення відповідача про обрання виду застосованого у спірних правовідносинах до позивача дисциплінарного стягнення.

З цих міркувань посилання позивача на п.7.3 Порядку №1284/5 суд відхиляє.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Оскільки проведеним судовим розглядом не знайшов підтвердження факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, відповідачами забезпечена реалізація владних управлінських функцій за приводами, на підставах, у спосіб, з дотриманням процедур та у межах компетенції згідно з законом, то позов належить залишити без задоволення.

Розподіл судових витрат суд проводить у порядку ст.94 КАС України.

Керуючись ст.ст.8, 19, 129 Конституції України, ст.ст.7-11, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Головного територіального управління юстиції у Харківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу, рішення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного

Повний текст постанови виготовлено 14.09.2017 року.

Головуючий суддя Старосєльцева О.В.

судді: Панченко О.В.

ОСОБА_3