Справа № 826/19326/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

13 вересня 2017 року № 826/19326/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Келеберди В.І., суддів Качура І.А., Федорчука А.Б., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Голови Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України Євдоченка Леоніда Олександровича та Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва (також далі - суд), з урахуванням заяв про зміну предмету позову, надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1.) до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (далі - відповідач-1, Адміністрація Держспецзв'язку), Голови Держспецзв'язку Євдоченка Леоніда Олександровича (далі - відповідач-2) та Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзв'язку (далі - відповідач-3, Головне управління) про:

- визнання протиправним і скасування наказу Адміністрації Держспецзв'язку від 11.11.2016 року №705 про внесення змін до штатного розпису Головного управління;

- визнання протиправним та скасування наказу Голови Адміністрації Держспецзв'язку від 14.11.2016 року №397-ос про зарахування полковника ОСОБА_1 за п. 81, пп. 2 п. 82 Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Держспецзв'язку, затвердженого Указом Президента України від 31.07.2015 року №463 (далі - Положення №463), у розпорядження начальника Головного управління зі збереженням права на грошове та інші види забезпечення за посадою начальника Головного управління та про зобов'язання начальника Головного управління організувати службову діяльність полковника ОСОБА_1 та здійснювати контроль за виконанням покладених на нього завдань;

- визнання протиправною бездіяльності Адміністрації Держспецзв'язку щодо не подання до відповідного органу Служби безпеки України матеріалів для переоформлення ОСОБА_1 допуску до державної таємниці у зв'язку із закінченням строку його дії;

- зобов'язання Адміністрації Держспецзв'язку надати до відповідного органу Служби безпеки України матеріали для переоформлення ОСОБА_1 допуску до державної таємниці у зв'язку із закінченням строку його дії;

- зобов'язання Головного управління донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину надбавки за службу в умовах режимних обмежень за лютий 2017 року у розмірі 355,36 грн., визначеному без утримання податків і інших обов'язкових платежів;

- зобов'язання Головного управління нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень за березень 2017 року у розмірі 398,00 грн., визначеному без утримання податків і інших обов'язкових платежів;

- зобов'язання Головного управління донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину грошового утримання за січень 2017 року у розмірі 7818,93 грн., визначеному без утримання податків і інших обов'язкових платежів; недоплачену частину грошового утримання за лютий 2017 року у розмірі 7776,29 грн., визначеному без утримання податків і інших обов'язкових платежів;

- зобов'язання Головного управління донарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину грошового утримання за березень 2017 року у розмірі 13026,83 грн., визначеному без утримання податків і інших обов'язкових платежів;

- визнання протиправним і скасування наказу Голови Адміністрації Держспецзв'язку від 15.03.2017 року №85-ОС, зміненого наказом від 19.04.2017 року №137-ос, згідно з яким, звільнено зі служби за п. «г» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» (у зв'язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) у запас Збройних Сил України полковника ОСОБА_1, який перебуває у розпорядженні начальника Головного управління, виключивши його зі списків особового складу з урахуванням наданої відпуски та припинити контракт, 22.05.2017 року;

- визнання незаконним звільнення 22.05.2017 року з військової служби полковника ОСОБА_1 на підставі наказу від 15.03.2017 року №85-ОС, зміненого наказом від 19.04.2017 року №137-ос;

- поновлення полковника ОСОБА_1 на військовій службі з дати незаконного звільнення з військової служби - 22.05.2017 року, на посаді начальника Головного управління з 15.11.2016 року.

В обґрунтування позову зазначено, що заявлені вимоги повинні бути задоволенні, оскільки шляхом видачі оскаржуваних наказів грубо порушено права позивача. Відсутні правові підстави для переведення позивача у розпорядження та звільнення його з військової служби в подальшому.

Відповідною ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі №826/19326/16 (далі справа), яку призначено до розгляду у судовому засіданні.

Під час переходу до розгляду справи по суті позивач та його представники підтримали позов та просили задовольнити його повністю з підстав, зазначених у ньому та наданих на його обґрунтування доказах, а представники відповідачів 1, 2 заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, зазначених у письмових запереченнях проти позову.

Представник відповідача-3 у судові засідання не прибув, хоча про дати, час та місце судового розгляду справи сторона відповідача-3 повідомлена належним чином, заява про розгляд справи за відсутності відповідача-3 до суду не надійшла. При цьому, до суду через канцелярію надійшли письмові заперечення відповідача-3 проти позову, які судом долучено до матеріалів справи для врахування при прийнятті у справі судового рішення по суті.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши у порядку письмового провадження належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Державну службу спеціального зв'язку та захисту інформації України» (далі - Закон), Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України є державним органом, який призначений для забезпечення функціонування і розвитку державної системи урядового зв'язку, Національної системи конфіденційного зв'язку, формування та реалізації державної політики у сферах криптографічного та технічного захисту інформації, телекомунікацій, користування радіочастотним ресурсом України, поштового зв'язку спеціального призначення, урядового фельд'єгерського зв'язку, а також інших завдань відповідно до закону.

Державна служба спеціального зв'язку та захисту інформації України має таку загальну структуру:

центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України;

територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сферах організації спеціального зв'язку, захисту інформації, телекомунікацій та користування радіочастотним ресурсом України;

територіальні підрозділи;

Головне управління та підрозділи урядового фельд'єгерського зв'язку;

навчальні, охорони здоров'я, санаторно-курортні та інші заклади, науково-дослідні, науково-виробничі та інші установи і організації (ч. 1 ст. 5 Закону).

Положення про територіальні органи, територіальні підрозділи, Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку, заклади і установи Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, їх структуру, штат (штатний розпис) і кошторис затверджує Голова Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України (ч. 6 ст. 5 Закону).

Пунктом 12 (пп. 12, пп. 19) Положення про Адміністрацію Держспецзв'язку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 року №411 (далі - Положення №411), також визначено, що Голова Держспецзв'язку: затверджує структуру, штат (штатний розпис) і кошторис територіальних органів Адміністрації Держспецзв'язку, Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзв'язку, територіальних підрозділів, закладів, установ та організацій, які входять до структури Держспецзв'язку; затверджує положення про самостійні структурні підрозділи Адміністрації Держспецзв'язку, її територіальні органи, Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Держспецзв'язку, територіальні підрозділи, положення (статути) про заклади, установи та організації, які входять до структури Держспецзв'язку.

Аналогічна норма міститься у п. 1.6 розділу І Положення про Головне управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженого наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 10.11.2015 року №675 (далі - Положення №675), де зазначено, що структуру, штат (штатний розпис), кошторис Головного управління затверджує Голова Держспецзв'язку.

Штатний розпис Головного управління на період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року був затверджений наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 16.09.2015 року №525 (зі змінами), який був підписаний Головою Держспецзв'язку.

Відповідно до пп. 17 п. 12 Положення №411, Голова Держспецзв'язку підписує накази.

Внесення змін до штатного розпису підрозділу Держспецзв'язку, у тому числі і Головного управління, проводиться відповідно до Інструкції про порядок складання, розгляду, затвердження структур і штатних розписів у Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 20.09.2016 року № 577 (далі - Інструкція №577).

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції №577, зміни до штатних розписів підрозділів Держспецзв'язку, в тому числі і Головного управління, вносяться наказами Адміністрації Держспецзв'язку.

Згідно з абзацом 4 п. 3 розділу IV Інструкції №577, підставою для внесення змін до штатного розпису підрозділу Держспецзв'язку, в тому числі і Головного управління, є рішення керівництва Держспецзв'язку.

Відповідно до зазначених вище норм Інструкції №577, полковником Чаузовим О.М., першим заступником Голови Держспецзв'язку, 10.11.2016 року підготовлена на ім'я Голови Держспецзв'язку доповідна записка щодо удосконалення керівництва діяльністю Головного управління та запропоновано внести відповідні зміни до штатного розпису Головного управління, передбачивши комплектування посади начальника Головного управління - працівником, зміни провести з 15.11.2016 року.

В межах повноважень, визначених ст. 6 Закону, Головою Держспецзв'язку в цей же день (10.11.2016 року) розглянута доповідна записка першого заступника Голови Держспецзв'язку та накладена резолюція «Згоден», яка була у встановленому порядку передана до Департаменту кадрової роботи та управління персоналом Адміністрації Держспецзв'язку для підготовки наказу про внесення відповідних змін.

Частиною 1 ст. 11 Закону (у редакції 2014 року) передбачено, що Держспецзв'язку комплектується військовослужбовцями, державними службовцями та іншими працівниками.

Слід зазначити, що Положенням №675 встановлені вимоги до особи, яка займає посаду начальника Головного управління.

Так у п. 3.3 розділу III зазначеного Положення встановлено, що на посаду начальника Головного управління призначається особа, яка має вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем спеціаліста, магістра. Стаж роботи за фахом на керівних посадах не менше 5 років або стаж роботи на керівних посадах в інших сферах управління не менше 7 років.

Зазначеною нормою не встановлена вимога щодо категорії особи, яка очолює Головне управління, чи це повинен бути військовослужбовець, чи працівник. Таке рішення приймається Головою Держспецзв'язку відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону.

Також такі повноваження Голові Держспецзв'язку надані Положенням №675, у п. 3.1 розділу III якого зазначено, що Головне управління очолює начальник, якого призначає на посаду і звільняє з посади Голова Держспецзв'язку.

Додатком 12 до Указу Президента України від 21.03.2002 року №277 «Про переліки посад військовослужбовців і працівників правоохоронних органів, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського (начальницького) складу, та граничних військових і спеціальних звань за цими посадами» (у редакції Указу від 12.12.2015 року №698) встановлений Перелік посад, що підлягають заміщенню особами вищого офіцерського складу, та граничних військових звань за цими посадами в Держспецзв'язку.

У примітці до додатку 12 встановлено, що посади, зазначені у цьому додатку, можуть бути заміщені як військовослужбовцями, так і цивільними особами (державними службовцями або іншими особами, які уклали відповідно до закону трудовий договір із Державною службою спеціального зв'язку та захисту інформації України).

Тобто, на посаду, зазначену у цьому переліку, може бути призначена особа, яка є як військовослужбовцем так і працівником, в залежності від того яка категорія зазначена у штатному розписі.

Відповідно до правової позиції Міністерства праці та соціальної політики України, викладеної у листі від 27.06.2007 року №162/06/187-07 «Щодо штатного розпису», ст. 64 Господарського кодексу України встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Також у листі зазначено, що штатний розпис - це документ, що встановлює для даного підприємства, установи, організації структуру, штати і посадові оклади працівників. Штатний розпис містить назви посад, чисельність персоналу та оклади за кожною посадою.

Як з'ясовано у ході судового розгляду справи та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, враховуючи зазначені вище вимоги законодавства, Головою Держспецзв'язку видано оскаржуваний наказ від 11.11.2016 року №705, яким внесено зміни до Штатного розпису Головного управління на період із 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, затвердженого наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 16.09.2015 року №525 (в редакції наказу Адміністрації Держспецзв'язку від 16.09.2016 року №496) в частині зміни штатної категорії посади начальника Головного управління.

Із 15.11.2016 року комплектування цієї посади передбачено працівником 17 тарифного розряду, із зазначенням коду класифікатора професій - 1210.1 та розміру посадового окладу - 3555,00 грн.

Отже, видання наказу №705 відповідає нормам законодавства.

Відповідно до Переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року №83 «Про затвердження переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави», до такого об'єкту віднесено Головне управління.

На момент прийняття рішення Урядом (березень 2015 року) Головне управління, відповідно до Закону України «Про управління об'єктами державної власності», перебувало у сфері управління Адміністрації Держспецзв'язку, комплектувалося особами начальницького складу, які перебували в кадрах МВС, та які мали спеціальне звання з додаванням слів «внутрішньої служби» та не входило до загальної структури Держспецзв'язку.

Адміністрація Держспецзв'язку здійснювала управління Головним управлінням в межах повноважень, встановлених ст. 6 Закону України «Про управління об'єктами державної власності».

18.11.2015 року відбулася державна реєстрація у державного реєстратора Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації Положення №675, чим була завершена процедура утворення Головного управління у складі Держспецзв'язку, із 01.01.2016 року. А тому, Головне управління втратило статус об'єкта державної власності, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. В подальшому зміни до рішення Уряду не вносилися.

Стосовно зарахування ОСОБА_1 у розпорядження начальника Головного управління за п. 81, пп. 2 п. 82 Положення №463, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1, відповідно до наказу Голови Держспецзв'язку від 11.12.2015 року №401-ос «Про особовий склад», прийнятий на військову службу за контрактом, йому присвоєно військове звання «полковник».

Порядок проходження військової служби офіцерським складом Держспецзв'язку врегульовується Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу», Положенням №463 та іншими актами законодавства.

З метою дотримання штатної дисципліни (необхідність виконання наказу Адміністрації Держспецзв'язку від 11.11.2016 року №705) та підвищення ефективності виконання службових завдань на окремих напрямах діяльності, полковник ОСОБА_1, відповідно до пп. 2 п. 82 Положення №463, оскаржуваним наказом Голови Держспецзв'язку від 14.11.2016 №397-ос «Про особовий склад», зарахований з 15.11.2016 року у розпорядження начальника Головного управління зі збереженням грошового та інших видів забезпечення.

Тобто, факту звільнення з військової служби, виключення зі списків особового складу Держспецзв'язку та припинення правовідносин між Держспецзв'язку та ОСОБА_1 на час видачі такого наказу не відбулося.

Слід зазначити, що полковник ОСОБА_1 зарахований у розпорядження на підставі, яка встановлена пп. 2 п. 82 Положення №463, а саме у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пункт 11 розділу IV Інструкції про порядок застосування Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 24.03.2016 року №227, встановлює, що підставою для зарахування військовослужбовця у розпорядження начальника у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів є: зміна організаційно-штатної побудови підрозділу; скорочення штатних посад; прийняття Головою Держспецзв'язку або особою, яка тимчасово виконує його обов'язки, управлінських рішень щодо підвищення ефективності виконання службових завдань на окремих напрямах діяльності підрозділу шляхом переміщення військовослужбовця; перерозподіл функціональних обов'язків та наявних сил у зв'язку зі зміною покладених завдань.

Судом з'ясовано, що начальник Головного управління, відповідно до структури та штатного розпису, відноситься до підрозділу, який має назву «Керівництво».

Зміни, що відбулися відповідно до наказу №705, передбачали зміни у штатній побудові підрозділу «Керівництво», тобто відбулися зміни категорії посад, що носять суттєвій характер, пов'язаний зі змінами статусу посади та умовами оплати служби/праці.

Відбулося скорочення посади начальника Головного управління військовослужбовця штатної категорії «генерал-майор» з посадовим окладом 1990,00 грн.

Голова Держспецзв'язку 10.11.2016 року підтримав пропозицію першого заступника Голови Держспецзв'язку щодо необхідності підвищення ефективності міжнародної діяльності Головного управління шляхом безпосередньої участі начальника Головного управління у налагодженні зв'язків з відповідними службами та установами інших держав стосовно укладення договорів (угод) та приведення системи фельд'єгерського зв'язку до європейських стандартів.

Разом з цим, ОСОБА_1, з метою використання його досвіду роботи, професійного потенціалу (11 років очолював відділ ГУ ДФС України у м. Полтава) було запропоновано очолити такі підрозділи: відділ урядового фельд'єгерського зв'язку (далі - УФЗ) Держспецзв'язку у м. Кіровоград; відділ УФЗ Держспецзв'язку у м. Суми; відділ УФЗ Держспецзв'язку у м. Херсон.

Тобто, зарахування полковника ОСОБА_1 у розпорядження відбулося із дотриманням норм законодавства, регулюючих зазначену сферу правовідносин.

Зокрема, п. 81 Положення №463 Голові Держспецзв'язку надане таке право як зарахування усіх категорій військовослужбовців Держспецзв'язку у своє розпорядження або у розпорядження начальників підрозділів Держспецзв'язку.

Як вже зазначено вище, Голова Держспецзв'язку у межах наданих йому повноважень зарахував полковника ОСОБА_1 у розпорядження начальника Головного управління із 15.11.2016 року (із 15.11.2016 року наказом Голови Держспецзв'язку від 14.11.2016 року №398-ос «Про особовий склад» начальником Головного управління призначено ОСОБА_4.).

Термін перебування у розпорядженні військовослужбовця, зарахованого у розпорядження відповідно до пп. 2 п. 82 Положення №463, допускається до 3-х місяців, при цьому військовослужбовець не може бути виключений із списків особового складу поки перебуває на лікуванні у лікувальному закладі чи знаходиться у відпустці.

У постанові Верховного Суду України від 17.02.2015 року у справі №21-8а15 зазначено, що при урегулюванні питання проходження служби співробітниками органів внутрішніх справ пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, коли нормами спеціального законодавства не врегульовані спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Полковник ОСОБА_1 є військовослужбовцем, особою офіцерського складу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону, порядок проходження служби військовослужбовцями Держспецзв'язку здійснюється відповідно до Положення про проходження військової служби (навчання) військовослужбовцями Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, яке затверджує Президент України.

Також ч. 5 цієї статті встановлено, що на військовослужбовців Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України поширюється дія статутів Збройних Сил України та законодавства України, що встановлює загальний порядок і умови проходження військової служби, зокрема Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу».

Тому посилання позивача на норми Кодексу законів про працю України безпідставні та необґрунтовані.

Стосовно тимчасової непрацездатності полковника ОСОБА_1 суд зазначає, що 14.11.2016 року полковник ОСОБА_1 прибув до Адміністрації Держспецзв'язку на щотижневу службову нараду керівників підрозділів Держспецзв'язку за адресою: місто Київ, вул. Солом'янська, буд 13 (копія протоколу міститься у матеріалах справи). Після завершення службової наради, у цей же день, в кабінеті Голові Держспецзв'язку полковнику ОСОБА_1 у присутності деяких керівників підрозділів Держспецзв'язку були доведені до відома накази №705, №397-ос та від 14.11.2016 року №708 «Про призначення комісії для прийняття та здавання посади». Полковник ОСОБА_1 із наказами ознайомився, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією акту про доведення до полковника ОСОБА_1 наказів Голови Держспецзв'язку та Адміністрації Держспецзв'язку.

Того ж дня в Адміністрації Держспецзв'язку під головуванням Голови Держспецзв'язку була проведена службова нарада із керівним складом Головного управління, на якій був присутній також полковник ОСОБА_1 Після наради він повинен був відбути до місця служби для організації передачі справ та посади новому керівнику Головного управління.

Суд зауважує, що полковник ОСОБА_1, будучи військовослужбовцем, повинен був неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України.

Статтею 40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовець особисто зобов'язаний відрекомендовуватися своєму безпосередньому начальнику у тому числі у разі вибуття чи повернення з лікування.

Разом з тим, полковник ОСОБА_1 ні 14.11.2016 року, ні наступного дня - 15.11.2016 року не повідомляв ні Голову Держспецзв'язку, ні керівника Головного управління про те, що хворіє, також він не повідомив Медичний центр Держспецзв'язку, який розташований в одній будівлі з Адміністрацією Держспецзв'язку за адресою: м. Київ, вул. Солом'янська, 13. Крім того, не була повідомлена чергова служба Головного управління, яка веде облік військовослужбовців, які перебувають на службі.

Тільки 18.11.2016 року до Адміністрації Держспецзв'язку був переданий рапорт полковника ОСОБА_1 про те, що у зв'язку із різким погіршенням стану здоров'я 14.11.2016 року він звернувся до медичного закладу для надання медичної допомоги. Також полковник ОСОБА_1 повідомив, що невідомо до коли він буде на лікарняному (копія рапорту міститься у матеріалах справи).

Слід зазначити, що полковником ОСОБА_1 грубо порушені вимоги Інструкції про порядок медичного забезпечення в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 01.04.2014 року №156, в частині отримання медичної допомоги в медичних закладах Держспецзв'язку та звільнення від виконання службових обов'язків у зв'язку із тимчасовою непрацездатністю.

Зокрема, як визначено п.п. 3.1-3.4 Інструкції, медична допомога особам, визначеним у п. 1.5 розділу І цієї Інструкції, надається медичними працівниками в закладах сторони здоров'я Держспецзв'язку відповідно до державних стандартів у сфері охорони здоров'я в порядку, передбаченому законодавством України.

У закладах охорони здоров'я Держспецзв'язку та інших закладах охорони здоров'я надаються: медична допомога; невідкладна медична допомога; медична реабілітація; санітарно-гігієнічні та протиепідемічні заходи; звільнення від виконання службових обов'язків на період хвороби з тимчасовою втратою працездатності військовослужбовцем Держспецзв'язку; забезпечення лікарськими засобами, імунологічними препаратами та виробами медичного призначення.

За відсутності в закладах охорони здоров'я Держспецзв'язку фахівців необхідного профілю, кваліфікації, при лікуванні складних для діагностики і лікування захворювань, у разі лікування хвороб, що потребують спеціальних методів діагностики та лікування, пацієнти можуть отримати медичну допомогу (консультацію лікаря, групи лікарів, діагностичні та лабораторні дослідження) в інших закладах охорони здоров'я.

Рішення про направлення пацієнта до іншого закладу охорони здоров'я приймає лікуючий лікар чи фельдшер Держспецзв'язку. Належним чином оформлене направлення підписується лікуючим лікарем чи фельдшером Держспецзв'язку, завіряється підписом запальника закладу охорони здоров'я Держспецзв'язку або начальника територіального підрозділу Держспецзв'язку та засвідчується печаткою лікаря, печаткою «Для довідок» закладу охорони здоров'я Держспецзв'язку або печаткою "Для довідок» територіального підрозділу Держспецзв'язку і реєструється в журналі реєстрації направлень.

Медичну допомогу в державних або комунальних закладах охорони здоров'я отримують' військовослужбовці Держспецзв'язку в разі: відсутності за місцем проходження служби або за місцем проживання (перебування) військовослужбовців Держспецзв'язку закладів охорони здоров'я Держспецзв'язку та інших закладів охорони здоров'я; перебування в невідкладному стані (при нещасних випадках, гострих захворюваннях тощо).

Законодавством про військову службу та Положенням №463 не передбачено обмежень або заборон щодо прийняття або реалізації рішень щодо зарахування військовослужбовця у розпорядження, під час тимчасової непрацездатності цього військовослужбовця.

Перебуваючи у розпорядженні військовослужбовець не звільняється від виконання обов'язків військової служби, а тимчасово виконує обов'язки військової служби без призначення на посаду.

Згідно з п. 81 Положення №463, у випадках, передбачених у п. 82 цього Положення, військовослужбовці можуть зараховуватися в розпорядження начальників як такі, що тимчасово виконують обов'язки військової служби без призначення на посади.

Начальники зобов'язані організувати службову діяльність військовослужбовців, зарахованих у їх розпорядження, та здійснювати контроль за виконанням покладених на них завдань.

За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження начальників, зберігається право на грошове та інші види забезпечення за останньою посадою, яку вони безпосередньо обіймали перед зарахуванням у розпорядження. Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які зараховані у розпорядження, визначається Адміністрацією Держспецзв'язку (п. 82 Положення №463).

Зважаючи на викладене, посилання на ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України та твердження полковника ОСОБА_1 що станом на дату прийняття наказу про переведення у розпорядження ОСОБА_1 перебував на лікарняному, відповідно звільнення його з посади в період тимчасової непрацездатності є неприпустимим є незаконними та безпідставними.

Пунктом 145 Положення №463 встановлено, що про звільнення зі служби згідно з п. «г» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», військовослужбовець попереджається не пізніше ніж за два місяці до дати виключення його зі списків особового складу. Дата виключення зі списків особового складу є останнім днем проходження військової служби. Звільнення з роботи працівників, відповідно до Кодексу законів про працю України за своїми правовими наслідками можливо порівняти лише з виключенням військовослужбовця зі списків особового складу, в день, коли припиняються трудові відносини та припиняється виплата грошового забезпечення (заробітної плати).

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до абз. 2 п. 163 Положення №463, військовослужбовці не можуть бути виключені зі списків особового складу Держспецзв'язку в період перебування їх на лікуванні у закладах охорони здоров'я і у відпустці для лікування у зв'язку і хворобою.

Тому слід вважати безпідставним та необґрунтованим твердження ОСОБА_1 щодо необхідності його попередження за два місяці про майбутнє зарахування у розпорядження, яке не є звільненням з військової служби та припиненням правовідносин між Держспецзв'язку та особою.

Стосовно неподання до відповідного органу Служби безпеки України матеріалів для переоформлення допуску до державної таємниці суд зазначає наступне.

Наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 30.06.2015 року №368 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Головного управління Державної фельд'єгерської служби України (далі - Головне управління Держфельдслужби).

Відповідно до ч. 3 ст. 27 Закону України «Про державну таємницю» та на підставі розпорядження Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 03.02.2012 року №Д-12, ОСОБА_1 надано допуск до державної таємниці за формою «один».

У зв'язку з цим, помічником начальника Головного управління Держфельдслужби, на якого було покладено обов'язки керівника групою режимно-секретної роботи Головного управління Держфельдслужби, зроблено запис від 30.06.2015 року в обліковій картці громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці (форма 6) щодо надання доступу до інформації з грифом секретності «Особливої важливості», «Цілком таємно» та «Таємно» ОСОБА_1 за посадою начальника Головного управління Держфельдслужби.

Відповідно до пп. 8 п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова №1294), та постанови Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 року №414 «Про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці» (далі - постанова №414), ОСОБА_1 наказом Головного управління Держфельдслужби від 30.06.2015 року №301/ос встановлено надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 20% до посадового окладу.

У зв'язку із реорганізацією Головного управління Держфельдслужби в Головне управління наказом Голови Держспецзв'язку від 11.12.2015 року №401-ос "Про особовий склад" ОСОБА_1 прийнято на військову службу за контрактом за ст.ст. 19, 20 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», п.п. 16, 19, 27 Положення №463, та призначено із 01.01.2016 року на посаду начальника Головного управління.

Ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 27 Закону України «Про державну таємницю», абз. 5 п. 68 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2013 року №939 (далі - Порядок №939), та на підставі розпорядження Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 03.02.2012 року №Д-12, начальником режимно-секретного сектору Головного управління зроблено запис від 04.01.2016 року в обліковій картці громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці (форма 6) щодо надання доступу до інформації з грифом секретності «Особливої важливості», «Цілком таємно» та «Таємно» ОСОБА_1 за посадою начальника Головного управління.

У зв'язку із зазначеним, наказом Голови Держспецзв'язку від 14.01.2016 року №15-ос "Про особовий склад" ОСОБА_1 встановлено надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 20% до посадового окладу.

Як вже зазначалося вище у тексті даного судового рішення, наказом Голови Держспецзв'язку від 14.11.2016 року №397-ос «Про особовий склад» ОСОБА_1 із 15.11.2016 року зараховано у розпорядження начальника Головного управління за п. 81, пп. 2 п. 82 Положення №463.

У зв'язку із цим ОСОБА_1 було втрачено право на доступ до державної таємниці за посадою керівника Головного управління, наданого йому з урахуванням вимог ч. 3 ст. 27 Закону України «Про державну таємницю» та абз. 5 п. 68 Порядку №939.

Відмітка про припинення ОСОБА_1 доступу до державної таємниці була внесена до його облікової картки громадянина про надання допуску та доступу до державної таємниці (форма 6) 16.11.2016 року начальником режимно-секретного сектору Головного управління.

Крім того, згідно п. 50 Порядку №939, на одній номенклатурній посаді (у даному випадку посаді начальника Головного управління в Номенклатурі посад працівників Головного управління, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці (далі - номенклатура посад) має право перебувати лише один працівник.

Відповідно до Службових обов'язків військовослужбовців, зарахованих в розпорядження начальника Головного управління, затверджених начальником Головного управління 16.11.2016 року (обл. №63/05-2041 від 17.11.2016 року), характер виконуваних військовослужбовцями завдань не передбачає роботи із секретною інформацією (додаток 1).

Статтею 22 Закону України «Про державну таємницю» передбачено термін дії допуску до державної таємниці за формою «один» у 5 років.

У ОСОБА_1 03.02.2017 року сплинув термін дії допуску до державної таємниці за формою «один», який йому було надано розпорядженням Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 03.02.2012 року №Д-12, тобто у ОСОБА_1 закінчилася дія допуску до державної таємниці.

Враховуючи зазначене, доступ до державної таємниці без урахування номенклатури посад, як це передбачено п. 53 Порядку №939, ОСОБА_1, не оформлювався.

Статтею 26 зазначеного Закону встановлено, що переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією.

У зв'язку із відсутністю подальшої потреби у роботі з інформацією, що становить державну таємницю, та згідно п. 77 Порядку №939, матеріали на продовження строку дії допуску до державної таємниці або на скасування допуску до державної таємниці ОСОБА_1 до Служби безпеки України не направлялися.

Підпунктом 8 п. 6 Постанови №1294 та Постановою №414 передбачено надання компенсації тільки тим військовослужбовцям, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

У свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну таємницю», для ознайомлення з конкретною секретною інформацією та провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, посадовою особою відповідно до її службових повноважень, потребує надання доступу до державної таємниці.

Цією ж статтею передбачено, що правовою підставою оформлення громадянину доступу до секретної інформації є допуск такого громадянина до державної таємниці, наданий у визначеному законодавством порядку.

Крім того, абз. 1 ст. 27 Закону України «Про державну таємницю» чітко визначено, що доступ до державної таємниці надається дієздатним громадянам України, яким надано допуск до державної таємниці та які потребують його за умовами своєї службової діяльності.

Отже, у зв'язку із закінченням у ОСОБА_1 терміну дії допуску до державної таємниці та відсутністю правових підстав щодо продовження дії такого допуску, наказом Головного управління від 15.02.2017 року №29-ос "Про особовий склад" із 04.02.2017 року припинено виплату надбавки за службу в умовах режимних обмежень ОСОБА_1

Так як станом на 03.02.2017 року ОСОБА_1: не перебував на посаді начальника Головного управління, перебував у розпорядженні начальника Головного управління, у посадовій інструкції особи, яка перебуває у розпорядженні, відсутні обов'язки працювати з матеріальними носіями секретної інформації, - то правових підстав для направлення Адміністрацією Держспецзв'язку матеріалів для оформлення допуску до державної таємниці, у зв'язку із закінченням терміну його дії, немає.

Щодо зобов'язання донарахувати та виплатити позивачу надбавку за службу в умовах режимних обмежень суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про державну таємницю", у разі, коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 5 Положення №414 встановлено, що такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов'язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

03.02.2017 року у ОСОБА_1 сплинув термін дії допуску до державної таємниці за формою «один», який йому було надано розпорядженням Управління Служби безпеки України в Полтавській області від 03.02.2012 року №Д-12.

Тобто, у ОСОБА_1 закінчилася дія допуску до державної таємниці.

Після виведення у розпорядження він не працює з матеріальними носіями секретної інформації.

Статтею 26 Закону України "Про державну таємницю" встановлено, що переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією.

У зв'язку із відсутністю подальшої потреби у роботі з інформацією, що становить державну таємницю, ОСОБА_1 матеріали на продовження строку дії допуску до державної таємниці не направлялися.

Виходячи з викладеного, та відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, в частині зобов'язання органів державної влади та їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у Головного управління відсутні правові підстави для здійснення виплати ОСОБА_1 надбавки за роботу в умовах режимних обмежень за посадами, що не передбачені Номенклатурою.

Стосовно законності наказу Голови Держспецзв'язку від 15.03.2017 року №85-ос "Про особовий склад" в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби, судом з'ясовано, що згідно з наказом Голови Держспецзв'язку від 14.11.2016 року №397-ос "Про особовий склад" у зв'язку з організаційними заходами полковник ОСОБА_1 із 15.11.2016 року перебував у розпорядженні начальника Головного управління.

Відповідно до пп. 6 п. 69 Положення №463, у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів військовослужбовці можуть бути призначені на рівнозначні посади, або, у разі неможливості призначення на рівнозначні посади - за згодою військовослужбовця, на нижчі посади.

Пунктом 145 Положення №463 передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, у тому числі в разі ліквідації, реорганізації Адміністрації Держспецзв'язку, підрозділу Держспецзв'язку і неможливості використання військовослужбовця на військовій службі, на підставі пункту "г" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу".

Неможливість використання військовослужбовців на військовій службі визначається відсутністю вакантних рівнозначних посад, вимоги до заміщення яких відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду служби цих військовослужбовців, у межах Адміністрації Держспецзв'язку чи підрозділу Держспецзв'язку, в якому проходять службу військовослужбовці, та відмовою військовослужбовців від призначення на нижчі посади (за їх наявності).

Про звільнення зі служби згідно з пунктом "г" ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" військовослужбовець попереджається не пізніше ніж за два місяці до дати виключення його зі списків особового складу. ;

У зв'язку з чим, 01.12.2016 року з полковником ОСОБА_1 начальником Головного управління у присутності заступника начальника Головного управління та заступника начальника відділу кадрового забезпечення Головного управління проведено бесіду, про що складений відповідний лист (№63/08-2138 від 01.12.2016 року).

Під час бесіди, у зв'язку з відсутністю вакантної рівнозначної посади, вимоги до заміщення якої відповідають професійній (фаховій) підготовці за відповідним напрямом чи основною або спорідненою спеціальністю, освітньо-кваліфікаційному рівню та досвіду його служби, йому було запропоновано призначення на наявні нижчі посади, а саме: начальника управління організаційної роботи та контролю службової діяльності Головного управління, начальника відділу УФЗ Держспецзв'язку в м. Кіровограді, начальника відділу УФЗ Держспецзв'язку в м. Сумах, начальника відділу УФЗ Держспецзв'язку в м. Херсоні, старшого дипломатичного кур'єра 1 відділення 4 відділу Головного управління.

Про своє рішення щодо згоди призначення на запропоновані посади полковник ОСОБА_1 повинен був повідомити рапортом до 13.01.2017 року. Він був поінформований, що у разі неподання рапорту буде звільнений зі служби в запас Збройних Сил України за пунктом "г" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу".

Відповідно до п. 15 ст. 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі звільнення військовослужбовців зі служби та невикористання ними щорічної основної відпустки за їх бажанням надається невикористана відпустка з наступним звільненням їх зі служби. Датою звільнення військовослужбовця зі служби у такому разі є останній день відпустки.

Скориставшись цим правом 24.01.2017 року полковник ОСОБА_1 подав рапорт щодо надання йому щорічної основної відпустки за 2017 рік тривалістю 45 діб з 03.02.2017 року по 20.03.2017 року, про що був виданий наказ Головного управління "Про відпустки" №7-Відп від 25.01.2017 року.

В той же час, полковник ОСОБА_1 у вказаний термін не подав рапорт щодо згоди на призначення на запропоновані йому посади, що свідчить про небажання продовжувати військову службу на запропонованих посадах.

Відповідно до п. 156 Положення №463, перебування військовослужбовця у відпустці чи його тимчасова непрацездатність не є підставою для затримки видання наказу про звільнення військовослужбовців з військової служби.

Так, керівництвом Головного управління підготовлено подання до звільнення полковника ОСОБА_1, текст якого 09.03.2017 року йому доведено т.в.о. начальника Головного управління у присутності заступника начальника Головного управління - начальника управління Головного управління, заступника начальника управління - начальника 1 відділу управління Головного управління, начальника ФЕВ Головного управління та заступника начальника ВКР Головного управління, про що був складений відповідний акт.

На підставі подання про звільнення відповідно до пункту "г" (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" та п. 173 Положення №463, полковник ОСОБА_1 наказом Голови Держспецзв'язку №85-ос від 15.03.2017 року був звільнений з військової служби в Держспецзв'язку у запас Збройних Сил України та виключений зі списків особового складу з урахуванням наданої чергової відпустки 19.04.2017 року.

Із змістом зазначеного наказу полковник ОСОБА_1 21.03.2017 року був ознайомлений начальником Головного управління у присутності заступника начальника Головного управління, заступника начальника Головного управління - начальника управління Головного управління, заступника начальника управління - начальника 1 відділу управління Головного управління та заступника начальника ВКР Головного управління, про що був складений відповідний акт.

Рапортом від 18.03.2017 року полковник ОСОБА_1 повідомив про перебування на стаціонарному лікуванні у Національному військово-медичному клінічному центрі "ГВКГ", де перебував до 11.04.2017 року, що засвідчується довідкою №227 Національного військово-медичного клінічного центру "ГВКГ".

Відповідно до п. 125 Положення №463, військовослужбовцям, які захворіли під час щорічної основної або щорічної додаткової відпустки, така відпустка продовжується після одужання на кількість невикористаних днів цієї відпустки.

Тому, наказом ГУ УФЗ Держспецзв'язку № 34-Відп від 13.04.2017 полковнику ОСОБА_1 у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю термін щорічної основної відпустки за 2017 рік був продовжений по 22.05.2017 року.

Наказом Голови Держспецзв'язку №137-ос від 19.04.2017 року було внесено відповідні зміни до наказу Голови Держспецзв'язку №85-ос від 15.03.2017 року і дата виключення його зі списків особового складу та припинення контракту була змінена на 22.05.2017 року.

Інформація про зміну дати виключення зі списків особового складу та припинення дії контракту доведено до полковника ОСОБА_1 листом Головного управління №63/08-768 від 20.04.2017 року шляхом поштового відправлення з повідомленням за місцем проживання.

Отже, наказ Голови Держспецзв'язку від 15.03.2017 року №85-ос "Про особовий склад" щодо звільнення полковника ОСОБА_1 зі служби у Держспецзв'язку виданий у відповідності до норм Положення №463, а твердження позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Стосовно виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення суд зазначає, що Порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовцям Держспецзв'язку визначаються Інструкцією про грошове забезпечення та компенсаційні виплати військовослужбовцям Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, затвердженої наказом Адміністрації Держспецзв'язку від 30.11.2015 №731 (далі - Інструкція №731).

Грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем військової служби в межах асигнувань, затверджених кошторисом Адміністрації Держспецзв'язку та підрозділів Держспецзв'язку на грошове забезпечення військовослужбовців (п. 6 розділу І Інструкції №731).

До грошового забезпечення належать посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер, премії) та одноразові додаткові види грошового забезпечення (п. 2 розділу І Інструкції №731).

Полковнику ОСОБА_1 у період з листопада 2016 року по березень 2017 року виплачувалося грошове забезпечення за такими складовими: посадовий оклад - 1900,00 грн; оклад за військовим званням - 135,00 грн; надбавка за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу та окладу за військовим званням - 850,00 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років - 1487,50 грн; надбавка за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 20% до посадового окладу: з листопада 2016 по січень 2017 року - по 398,00 грн у місяць; лютий 2017 року 42,64 грн (за 3 календарні дні, виплата припинена з 04.02.2017 року).

Премія (преміювання військовослужбовців здійснюється відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах річного фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення (п. 1 глава 15 розділ III Інструкції №731): у січні 2017 року премія встановлена у розмірі 275% - 5472,50 грн.; у лютому 2017 року премія встановлена у розмірі 275% - 5472,50 грн.

У березні полковнику ОСОБА_1 премія була встановлена з врахуванням його особистого внеску в загальний результат служби Головного управління у розмірі 10% і яка склала 199,00 грн.

Отже, грошове забезпечення ОСОБА_1 у 2017 році виплачувалося у повній відповідності до вимог законодавства у повному обсязі та своєчасно.

Таким чином, підсумовуючи все вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позовних вимог полковника ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 69, ч.ч. 1, 2, 6 ст. 71 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Із системного аналізу вище викладених норм та обставин суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Голови Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України Євдоченка Леоніда Олександровича та Головного управління урядового фельд'єгерського зв'язку Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню повністю.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб'єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов'язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 24, 25, 69-71, 86, 128, 158-163, 167 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1.

Копії постанови направити (вручити) сторонам (їх уповноваженим представникам) у порядку та строки, встановлені ст. 167 КАС України.

Згідно зі ст.ст. 185, 186 КАС України, постанова може бути оскаржена шляхом подання до Київського апеляційного адміністративного суду через Окружний адміністративний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів із дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ст. 254 КАС України, постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Головуючий суддя В.І. Келеберда

Суддя І.А. Качур

Суддя А.Б. Федорчук