Справа № 815/3065/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

13 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 815/3065/17

Категорія: 3.7 Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

при секретарі Кучмій І.В.

за участю представника апелянта Пашаєва Г.В.,

представника вiдповiдача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Черкаської місцевої прокуратури на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року по справі за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури до ОСОБА_3 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 року заступник керівника Черкаської місцевої прокуратури звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у сумі 37603,10 грн., що еквівалентно сумі 1313,83 євро відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України станом на 07.03.2017 року.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року адміністративне провадження по справі за позовом заступника керівника Черкаської місцевої прокуратури закрито.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою місцевого суду, Черкаська місцева прокуратура в апеляційній скарзі зазначає, що судом порушено норми процесуального права. На думку апелянта, судом порушено вимоги ст. 157 КАС України, що є підставою для скасування ухвали про закриття провадження по справі та постановлення нової ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Закриваючи провадження по справі, судом першої інстанції зазначено, що в зазначеній справі, спір виник щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом відповідача, який у даних правовідносинах не є суб'єктом господарювання, а тому такі правовідносини мають приватно-правовий характер, а не публічний, а відтак, їх вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Судова колегія суду апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду та вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Згідно ч. 3 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» № 879 від 27.06.2007р. встановлено, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Враховуючи те, що рух транспортних засобів з перевищенням вагових параметрів без спеціального дозволу заборонений в силу прямої вказівки Закону України «Про автомобільний транспорт», який поширює свою дію на усіх без виключення учасників дорожнього руху, а тому відсутність у ОСОБА_3 станом на дату проведення перевірки статусу суб'єкта господарювання не є підставою для звільнення його від відповідальності за виявлене порушення.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 17 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Статтею 60 КАС України визначено, що прокурор, який звертається до адміністративного суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до адміністративного суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Підставою представництва інтересів держави у даному випадку є несплата ОСОБА_3 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування у добровільному порядку, що тягне за собою ненадходження коштів до Державного бюджету України, що суттєво порушує інтереси держави.

Судова колегія зазначає, що висновки суду про те, що відповідач у даних правовідносинах не є суб'єктом господарювання, а тому цей спір має не публічно-правовий характер і не належить до юрисдикції адміністративних судів є невірним з огляду на наступне.

Визначення поняття «справа адміністративної юрисдикції» визначено у статті 3 КАС України, а саме під цим поняттям розуміється переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією з сторін є суб'єкт, що здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Тобто, справою адміністративної юрисдикції може бути переданий на вирішення адміністративного суду спір, який виник між двома (кількома) конкретними суб'єктами суспільства стосовно їхніх прав та обов'язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб'єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб'єктів, а ці суб'єкти відповідно зобов'язані виконувати вимоги та приписи такого владного суб'єкта.

Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України № 8 від 20.05.2013р. зазначено, що законодавство не містить визначення терміну "публічно-правовий спір". Для розгляду спору адміністративним судом необхідно встановити його публічно-правовий зміст (характер). Для з'ясування характеру спору суди повинні враховувати, що протилежним за змістом є приватноправовий спір. Це означає, що в основі розмежування спорів лежить поділ права на публічне та приватне.

Вирішуючи питання про віднесення норми до публічного права, а спору до публічно-правового, суди повинні враховувати загальнотеоретичні та законодавчі критерії. Зокрема, за змістом пункту 1 частини першої статті 3 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суди повинні звертати увагу на те, що спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Для цілей і завдань адміністративного судочинства владну управлінську функцію необхідно розуміти як діяльність усіх суб'єктів владних повноважень з виконання покладених на них Конституцією чи законами України завдань.

Виходячи зі змісту положень п.3 постанови Кабінету Міністрів України «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» № 879 від 27.06.2007р. вбачається, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно підпунктів 15 та 27, пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження положення про державну службу України з безпеки на транспорті» здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також, здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що Державна служба України з безпеки на транспорті здійснює функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Водночас, жодним законом вказаній службі не надано право звертатись до суду за стягненням плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, у разі якщо таку плату не внесено власником транспортного засобу.

Відповідно до Положення про Управління Укртрансбезпеки у Черкаській області дане Управління є структурним підрозділом апарату Державної служби України з безпеки на транспорті, утвореним відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.06.2015р. №592 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті».

Враховуючи, що ані Державній службі України з безпеки на транспорті, ані її структурним підрозділам, чинним законодавством не надано права щодо примусового стягнення плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автодорогами загального користування, вагові параметри яких перевищують нормативні, тому, у зв'язку з відсутністю органу, уповноваженого відповідно до вимог чинного законодавства, звертатись до адміністративного суду з позовом про таке примусове стягнення, дана позовна заява подана прокурором в інтересах держави, який виступає позивачем у спірних правовідносинах.

Крім того судова колегія суду апеляційної інстанціїї вважає за необхідне зазначити що за своєю юридичною природою кошти, які позивач просить стягнути з ОСОБА_3 є штрафною фінансовою санкцією, яку застосовує держава до порушників правил користування автомобільними дорогами України, які прямо встановлені в ЗУ «Про автомобільний транспорт», постанові КМУ №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами» та постанові КМУ №879 «Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування».

Так, відповідно до п 32 ПКМУ №879 від 27.06.2007р. перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов'язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу видається відповідним підрозділом МВС після надання погодження маршруту. У заяві про видачу погодження маршруту повинні міститися відомості про характер і категорію вантажу, загальну масу навантаження на вісь (осі), габарити, технічну характеристику великовагового та/або великогабаритного ранспортного засобу, строк перевезення і маршрут. У разі коли під час здійснення габаритно-вагового контролю встановлено, що транспортний засіб є великоваговим та/або великогабаритним, до заяви додаються довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та документи, на підставі яких встановлюється маршрут проїзду такого транспортного засобу з часу завантаження до часу здійснення габаритно-вагового контролю.

Позивач, порушуючи зазначені вище вимоги закону, не отримавши такий дозвіл здійснював рух по автотрасі Київ-Одеса 07.03.2017р. на автомобілі DAF с причепом загальною вагаю 69,32 тони при допустимій вазі 44 тони.

Законодавством та іншими нормативно-правовими актами України, які були зазначені вище, передбачено відповідальність за здійснення перевезень вантажів понад дозволених нормативів та нараховується плата за проїзд автомобільними дорогами, яка розраховується за відповідною формулою (постанова КМУ від 27 червня 2007 р. № 879). У разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру до 10% - нараховується у подвійному розмірі, на 10-40% - нараховується у потрійному розмірі, більш як на 40% - нараховується у п'ятикратному, тобто це не просто плата за проїзд, а штрафна фінансова санкція, яка застосовується державним органом за порушення правил, встановлених Законом.

З огляду на викладене судова колегїя вважає, що кошти, які є предметом стягнення по цій справі, є формою відповідальності особи, яка за своєю юридичною природою є штрафною фінансовою санкцією, яка фактично є засобом державного примусу та контролю, передбаченого Законом, що покладають на правопорушників додаткові обтяження у вигляді впливу на їх фінансовий стан, що свідчить про публічно-правовий характер данного спору.

Таким чинном враховуючи, що даний спір має публічно-правовий характер, судова колегія дійшла висновку, що підстави для закриття адміністративного провадження на підставі ст.157 КАС України у суду першої інстанції були відсутні.

Оскільки при винесенні ухвали порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ст. 204 КАС України, приходить до висновку про скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 157, 195, 196, 199, 204, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Черкаської місцевої прокуратури задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 04.07.2017 року скасувати.

Направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик