Справа № 804/5039/17
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 р. Справа № 804/5039/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про опис майна, -
08 серпня 2017 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі відповідач), в якому просив:
- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу від 24.11.2016 року № 6675-17 винесену ДПІ в АНД районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області;
- визнати протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 28.11.2016 року № 74/04-61-17-34 винесене ДПІ в АНД районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що вимога щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб у 2016 році суперечить положенням Податкового кодексу України. Позивач вказував на те, що транспортний податок, як місцевий податок відповідно до пп.12.3.4 п.12.3 ст.12 ПК України, повинен розпочатися з наступного бюджетного періоду. Крім цього, позивач зазначав про те, що сплата транспортного податку з фізичних осіб у 2016 році суперечить принципу стабільності податкового законодавства, закріпленого підпунктом 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України, згідно з яким зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Оскільки, зміни до Податкового кодексу України, в частині визначення об'єкта оподаткування транспортним податком, внесено Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи від 24.12.2015 р. №909-VІІІ, який набрав чинності з 01.01.2016 року, то нові положення Податкового кодексу України можуть застосовуватися не раніше нового бюджетного періоду. Також позивачем зазначено, що підлягають скасуванню всі рішення прийняті, у звязку із нарахованим грошовим зобов'язанням по податковому повідомленню-рішенню від 03.08.2016 року.
Позивач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких зазначив про відмову в задоволенні позовних вимог.
Зважаючи на приписи ч. 4 ст. 122, ч. 4, ч. 6 ст. 128 КАС України, а також на строки розгляду адміністративних справ, встановлені ст. 122 КАС України, суд розглянув дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, оскільки не вбачає потреби заслуховувати свідків та експертів.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля LEXUS LX 570 2011 року випуску з обємом двигуна 5663 куб. см.
03 серпня 2016 року Державною податковою інспекцією в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було прийняте податкове повідомлення-рішення, яким було визначено податкове зобовязання по транспортному податку з фізичних осіб в сумі 25 000,00 грн. за 2016 рік.
Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
01 січня 2015 року, набрав чинності Закон України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення в новій редакції ст. 267 ПК України, було введено новий податок - транспортний податок.
Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є обєктом оподаткування.
Згідно із п.п. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України базовим податковим (звітним) періодом є календарний рік.
Відповідно до п. 267.4 ст. 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.
24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон №909, який набрав чинності з 01.01.2016 року, та яким внесено зміни, серед іншого, до пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу України.
Підпунктом 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону України №909) визначено, що обєктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше пяти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об'єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.
Таким чином, при визначенні об'єкта оподаткування транспортного податку з фізичних осіб необхідне дотримання двох умов, а саме: з року випуску автомобіля минуло не більше п'яти років (включно); середньоринкова вартість автомобіля повинна становити понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», станом на 01 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1 378 грн. 00 коп.
Таким чином, у 2016 році об'єктом оподаткування транспортним податок були легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 1 033 500 грн. 00 коп.
Відповідно до Положення про Міністерство економічного розвитку і торгівлі України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 459, вказане Міністерство є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку.
На офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України розміщена інформація про середньоринкову вартість легкових автомобілів.
Згідно інформації, розміщеної на веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, вартість легкового автомобіля, що перебуває у власності позивача, становить понад 1 033 500 грн. 00 коп.
Тобто, вказаний автомобіль у 2016 році був об'єктом оподаткування транспортним податком.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав у контролюючого органу для визначення позивачу, як платнику податку, податкових зобов'язань за платежем «Транспортний податок з фізичних осіб».
Щодо доводів позивача, про те що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки, що податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року слід зазначити наступне.
Встановлено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 13.07.2016 року № 7/11 було внесено зміни до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 Про місцеві податки і збори на території міста, також в частині визначення об'єкта оподаткування транспортного податку згідно статті 267 Податкового кодексу України.
Отже, Дніпропетровська міська рада рішенням від 13.07.2016 року № 7/11 фактично внесла зміни до механізму справляння та порядку сплати транспортного податку на відповідній території.
Згідно з п. 4.1.9 ст.4 Податкового кодексу України, стабільність - зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Принцип стабільності застосовується лише у разі внесення змін до елементів податків та зборів, а не при прийнятті нових податків.
Законом України № 71-VIII від 28 грудня 2014 року "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" не вносились зміни до елементів податків та зборів, ним запроваджено новий вид податку "транспортний податок".
Оскільки вказаний Закон набув чинності з 01.01.2015 року та ним не передбачено особливих умов сплати транспортного податку у 2016 році, то у спірному випадку базовим податковим періодом для сплати транспортного податку є 2016 рік.
Відповідно до п.12.3.4 ст.12 Податкового кодексу України, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Пп. 12.3.5 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо сільська, селищна або міська рада не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів та акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, що є обов'язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок.
Згідно з п. 7.3. ст. 7 Податкового кодексу України, будь-які питання щодо оподаткування регулюються цим Кодексом і не можуть встановлюватися або змінюватися іншими законами України, крім законів, що містять виключно положення щодо внесення змін до нього Кодексу та/або положення, які встановлюють відповідальність за порушення норм податкового законодавства.
Отже, питання справляння транспортного податку визначаються Податковим кодексом України і не можуть ставитися у залежність від дії підзаконного нормативно - правового акту.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкової вимоги від 24.11.2016 року № 6675-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 28.11.2016 року № 74/04-61-17-34, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Відповідно до п.п. 89.1.2 п. 89.1 ст. 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі, несплати податкового зобов'язання у встановлені законодавством строки встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.
Згідно з приписами підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.
З урахуванням викладеного, слід зазначити, що оскільки судом встановлена правомірність винесеного податкового повідомлення-рішення від 03.08.2016 року, на підставі несплати якого і виник податковий борг у позивача, то суд приходить до висновку й про правомірність податкової вимоги № 6675-17 від 24.11.2016 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 74/04-61-17-34 від 28.11.2016 року.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись ст.ст. 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення, податкової вимоги та рішення про опис майна відмовити у повному обсязі.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_3