Справа № 739/322/16-а
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 739/322/16-а Головуючий у 1-й інстанції: Іващенко А.І. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області на постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Новгород-Сіверському районі Чернігівської області про визнання рішення щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправним та його скасування, зобов'язання призначити та виплачувати пенсію з 28 жовтня 2015 року.

Постановою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Новгород-Сіверське об'єднане управління Пенсійного фонду України Чернігівської області, звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв'язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41, ч. 4 ст. 196 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що позивач з 11 березня 1985 року по 31 грудня 1991 року працював водієм великовагового автомобіля, зайнятого на вивезенні вугілля з вугільного розрізу «Норильського гірничо-металургійного комбінату імені А.П. Завенягина», що відноситься до цехів і виробництв, передбачених у списку № 2 розділу 1 «Гірничі роботи», підрозділ 1а «Роботи на поверхні шахт та рудників», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173.

З 01 січня 1992 року по 11 липня 1997 року ОСОБА_2 працював водієм великовагового автомобіля на вивезенні вугілля і породи з вугільного розрізу та займався транспортуванням гірничої маси в технологічному процесі гірничих робіт колони «Норильського гірничо-металургійного комбінату імені А.П. Завенягина», що відноситься до цехів і виробництв, передбачених у списку № 2 розділу 1 «Добування відкритим способом вугілля, породи», підрозділу 1а «Відкриті гірничі роботи на поверхні з розрізом, кар'єром».

Наявність у позивача вказаного стажу роботи підтверджується довідками ОАО «Норильский горно-металлургический комбинат имени А.П. Завенягина» від 12 лютого 2014 року, записами в трудовій книжці позивача та трудовим договором.

28 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

26 січня 2016 року відповідачем прийнято рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з посиланням на те, що період з 22 серпня 1992 року по 11 липня 1997 року не може бути враховано до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пільгової пенсії, через відсутність документів, що підтверджують атестацію посад, на яких останній працював у вказаний період.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що не зарахування до пільгового стажу роботи позивача спірного періоду у зв'язку з відсутністю атестації робочих місць є протиправним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно пункту «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 442 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи з 22 серпня 1992 року по 11 липня 1997 року позивач працював на підприємстві, яке знаходиться на території Російської Федерації, а тому питання щодо можливості зарахування цього періоду роботи до пільгового стажу за відсутності висновків атестації, слід розглядати у відповідності до положень Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року (далі - Угода).

Згідно ст. 6 Угоди працівники Сторони виїзду, які працюють на території Сторони працевлаштування, користуються правами та виконують обов'язки, що встановлені трудовим законодавством Сторони працевлаштування (включаючи питання трудових відносин, колективних договорів, оплати праці, режиму робочого часу та часу відпочинку, охорони та умов праці та інші). Трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв'язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтва та інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Відповідно до ст. 7 Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода про гарантії) та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 1 Угоди про гарантії передбачено, що пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Зі змісту наведених норм вбачається, що пенсія призначається за нормами законодавства країни, де проживає особа, а стаж набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Як встановлено судом першої інстанції на території Російської Федерації обов'язкове здійснення атестації робочих місць було запроваджено лише з 01 вересня 2007 року на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я Російської Федерації № 569, яким затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці.

За наведених обставин, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 11 липня 1997 року підлягає зарахуванню до пільгового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 41, 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Новгород-Сіверського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Чернігівської області - залишити без задоволення, а постанову Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 01 серпня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 13 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Ганечко О.М.

Коротких А. Ю.