Справа № 229/2480/17
Суддя: Чебанов Олександр Олегович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Петров Є.В.
Суддя-доповідач - Чебанов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року справа № 229/2480/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Чебанова О.О., суддів: Сіваченка І.В., Шишова О.О., при секретарі судового засідання - Куленко О.Д., за участю представника відповідача - Панова С.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2017 року у справі № 229/2480/17 за позовом ОСОБА_3 до Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання поновити виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області (далі - Управління) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання поновити виплату пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач керувався нормами ст. ст. 4, 5, 8, 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 2 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», постанови КМУ № 595 від 07.11.2014 року «Про деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», ст. ст. 1, 8, 19, 22, 24, 64 Конституції України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади», Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2017 року у справі № 229/2480/17 позовні вимоги були задоволені частково, внаслідок чого: визнано незаконними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківка Донецької області щодо невиплати пенсії ОСОБА_3, починаючи з березня 2017 року; зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в м. Дружківка Донецької області поновити нарахування та виплату пенсії ОСОБА_3 з березня 2017 року.

Постанова мотивована тим, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що відповідач, не виплачуючи позивачу пенсію за віком з березня 2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_3 шляхом визнання дій незаконними та зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за весь час затримки.

З постановою суду першої інстанції не погодився відповідач та звернувся з апеляційною скаргою, у якій вказав, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст. 7 Закону № 1706-VII. Враховуючи, що довідка внутрішньо переміщеної особи була скасована УПСЗН, у відповідача були підстави для припинення пенсійних виплат.

Вважають, що підстав для поновлення пенсійних виплат немає.

Просили апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нову якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Колегією суддів було встановлено, що позивач ОСОБА_3 є громадянином України, є пенсіонером за віком (а.с. 6-8).

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № НОМЕР_1 від 26.07.2016 року позивач, зареєстрований за місцем проживання: АДРЕСА_2, фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с. 6, 34).

У травні 2017 року позивач листом звернувся до відповідача з запитом, про причини невиплати йому пенсії у квітні 2017 року (а.с. 18).

УСЗН Дружківської міської ради надало відповідачу лист, в якому було зазначено перелік ВПО, яким скасовано довідки відповідно до п. 3 ст. 12 закону України від 20.10.2014 «Про забезпечення прав внутрішньо переміщених осіб». Так серед осіб довідки ВПО яких скасовано, вказано позивача по справі ОСОБА_3 (а.с 32).

Рішенням про припинення виплати пенсії № 179862 від 20 березня 2017 року Управлінням пенсійного фонду України в м. Дружківка було припинено виплату пенсій ОСОБА_3 з квітня 2017 року на підставі ч. 1 п. 5 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 33).

Спірним питанням у даній справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року на підставі не підтвердження його місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно достатті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В оспорюваному Рішенні Управління міститься посилання на пункт 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, зазначаючи також приписи Закону № 1706-VII.

Однак, цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо.

Інші пункти ч. 1 ст. 49 № 1058-VI в спірних правовідносинах також не мають місця.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_3, в тому числі шляхом зобов'язання нарахувати та виплатити позивачу пенсію за весь час затримки.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції не вірно зазначено час, з якого необхідно поновити виплату пенсії позивачу, з огляду на наступне.

Як вбачається з довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_3 фактично припинили виплачувати пенсію з квітня 2017 року, а не з березня 2017 року (а.с. 16).

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно по суті вирішено справу, але із не вірним зазначенням часу, з якого необхідно поновити виплату пенсії позивачу, що є підставою для зміни постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в місті Дружківці Донецької області на постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2017 року у справі № 229/2480/17 - задовольнити частково.

Постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2017 року у справі № 229/2480/17 - змінити.

В абзаці другому та абзаці третьому резолютивної частини слова та цифри «з березня 2017 року» замінити словами та цифрами «з квітня 2017 року».

В іншій частині постанову Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2017 року у справі № 229/2480/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після складення у повному обсязі.

У повному обсязі постанова складена 14.09.2017.

Головуючий суддя О.О. Чебанов

Судді І.В. Сіваченко

О.О. Шишов