Справа № 607/6796/17
Суддя: Ломакін В. Є.
Дата ухвалення: 2017-09-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.09.2017 Справа №607/6796/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Репетівської В.Р.

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до відповідача УПП у м. Тернополі ДПП про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №482687 від 28 травня 2017 року, якою його визнано винним у вчиненні правопорушень передбачених ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що порушення правил дорожнього руху він не допускав, оскільки перед виїздом переконався у справності транспортного засобу, а тому вважає, що поломка в автомобілі відбулася в процесі його руху. Крім цього, позивач стверджує, що на керованому ним транспортному засобі нанесене тонування, яке відповідає конструкції автомобіля та не зменшує світлопропускання на задніх габаритах та покажчиках повороту. З цих підстав, позивач вважає, що не допускав жодного із порушень передбачених ч.1 ст. 121, ч.6 ст. 126 КУпАП, а тому працівник поліції не мав права вимагати у нього передачі для перевірки полісу обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів. Зважаючи на вище наведене ОСОБА_2 просить оскаржувану постанову скасувати.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просить оскаржувану постанову скасувати.

Представник відповідача УПП у м. Тернополі ДПП ОСОБА_1 позовні вимоги не визнала, вважає оскаржувану постанову законною, доводи позивача безпідставними, а тому просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив такі факти:

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №482687 від 28 травня 2017 року, ОСОБА_2В 28 травня 2017 року о 02 год. 30 хв. в м. Тернополі по вул. Гетьмана Мазепи, 1 керував транспортним засобом «VOLVO» номерний знак НОМЕР_1, у якому не горіла лампа заднього лівого габариту, а також на задніх габаритах покажчиках повороту, стопах нанесене тонування, що зменшує прозорість світлопропускання. При перевірці документів водій не предявив полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.4, 31.4.3 (ґ), 31.4.3 (а) ПДР України та скоїв адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст. 126, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 122 КУпАП.

Вказаною постановою до ОСОБА_2 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд приходить до наступного висновку.

Згідно пункту 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно частини першої та п'ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. Учасники дорожнього руху зобов'язані, зокрема знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 затверджені Правила дорожнього руху, які відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Отже, наведеними нормами визначено, що позивач, як водій транспортного засобу, повинен виконувати встановлені діючим законодавством правила дорожнього руху. Відступати від виконання своїх обов'язків водій може лише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Згідно п.п. 31.4.3 (а, ґ), забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.

Згідно п. 2.4 (а) ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи зазначені у пункті 2.1.

Пунктом 2.1 (ґ) ПДР України визначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідальність згідно ст.126 КУпАП настає за керування транспортними засобами водіями, які не мають при собі або не передали для перевірки поліса (договору) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена карта"). Згідно ч.1 ст. 121 КУпАП, відповідальності підлягають водії за керування транспортним засобом, що мають несправності зовнішніх світлових приладів (темної пори доби). Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність зокрема за використання зовнішніх світлових приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи вйого вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно переглянутих в судовому засіданні матеріалів відеофіксації із нагрудних відеокамер працівників поліції вбачається, що у транспортному засобі «VOLVO» номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 не горіла лампа заднього лівого габариту. Крім цього, на задніх габаритах покажчиках повороту, стопах нанесене тонування, що зменшує прозорість та світлопропускання. При перевірці працівниками поліції документів у водія, останній не предявив полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач допустив адміністративні правопорушення передбачені ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП за обставин наведених в оскаржуваній постанові.

Долучена позивачем копія полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26.05.2017 року, не є доказом відсутності у діях ОСОБА_2 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки свідчить лише про те, що позивачу видавався страховий поліс, однак не підтверджує того, що водій мав його при собі та при зупинці його автомобіля предявив поліс інспектору патрульної поліції.

Крім цього, судом не беруться до уваги пояснення позивача з приводу того, що працівники поліції не мали права вимагати у нього для перевірки полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов'язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів;

Згідно п.21.1 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

При використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу (п.21.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Оскільки позивач ОСОБА_2 порушив вимоги пунктів п.п. 31.4.3 (ґ), 31.4.3 (а) ПДР України, а саме керував транспортним засобом у якому не горіла лампа заднього лівого габариту, а також на задніх габаритах покажчиках повороту, стопах нанесене тонування, що зменшує прозорість світлопропускання, у інспектора існувала правомірна вимога для предявлення документів, передбачених пунктом 2.1 ПДР України, в тому числі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Таким чином, суд вважає підтвердженим факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Аналізуючи зібрані в судовому засіданні докази та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень за обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушень, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких ОСОБА_2 просить скасувати постанову суд вважає таким, що спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності за вчиненні правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №482687 від 28 травня 2017 року, відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, а позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись п.п. 2.4, 31.4.3 (ґ), 31.4.3 (а) ПДР України, ч.1 ст. 121, ч.2 ст. 122, ч.1 ст. 126 КУпАП, ст.ст. 158 163, 171-2, 186 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у м. Тернополі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №482687 від 28 травня 2017 року відмовити.

Постанова набирає законної сили через десять днів з дня її проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, постанова набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги, через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня проголошення постанови.

Головуючий суддяОСОБА_3