Справа № 295/2827/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Чішман Л.М.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА
іменем України

"14" вересня 2017 р. Справа № 295/2827/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Кузьменко Л.В.
суддів: Іваненко Т.В.
Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства оборони України на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "11" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11.11.2016 року № 97, починаючи із 21.06.2016 року та зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975 та статей 6 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням вимог зазначеного законодавства щодо права на отримання позивачем одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 21.06.2016 року. Крім того просить, зобов`язати Міністерство оборони України подати звіт про виконання постанови суду протягом п`ятнадцяти діб з дня набрання постановою законної сили.
Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11.05.2017 визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як інваліду 2 групи, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 11.11.2016 року № 97, починаючи із 21.06.2016 року.
Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому інвалідності 2 групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. N 975 та статей 6 - 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з урахуванням вимог зазначеного законодавства щодо права на отримання позивачем одноразової грошової допомоги у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 21.06.2016 року.
Зобов`язано Міністерство оборони України подати звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.
В апеляційній скарзі Міністерство оборони України, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга Міністерства оборони України задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судами встановлено, що згідно копії витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 48 від 13.03.1997 року, старшого прапорщика ОСОБА_1 , який знаходився у розпорядженні командира в/ч НОМЕР_1 , на підставі наказу начальника генерального штабу ЗС України №0ІІ-ПМ від 18.02.1997 року, починаючи із 13.03.1997 року звільнено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення. Звільнено у запас із ЗС України за п. 56 пп. «В» (за станом здоров`я).
ОСОБА_1 в період із 07.02.1985 року по 07.05.1987 року проходив військову службу в Республіці Афганістан та приймав участь в бойових діях під час виконання інтернаціонального обов`язку, що підтверджується змістом довідки виданої військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №ВОБССЗ/355 від 23.08.2016 року.
Зі змісту копії довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААБ №667288 від 21.10.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 із 23.09.2013 року встановлена 3 група інвалідності довічно, яка настала внаслідок травми пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку.
21.06.2016 року позивачу була встановлена 2 група інвалідності довічно, яка настала внаслідок травми, ТАК, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби при виконанні інтернаціонального обов`язку, що підтверджується змістом долученою до матеріалів справи копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА 3514625 від 30.06.2016 року.
26.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до військового комісара Житомирського об`єднаного міського військового комісаріату про виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із отриманням із 21.06.2016 року 2-ї групи інвалідності.
Протоколом №97 від 11.11.2016 року засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум позивачу було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки він був звільнений та інвалідність йому встановлено до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 року «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок та військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги.
Суд першої інстанції перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу зазначеної відповіді, на відповідність вимогам ч.3 ст.2 КАС України, дійшов висновків, що відповідач діяв протиправно при прийнятті рішення про відмову в призначенні позивачу грошової допомоги, що оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України від 19.08.2016 р. №72.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.
Дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частини 1 ст. 3 ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим законом мають право на її отримання.
Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до частини 1 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", одноразова грошова допомога призначається і виплачується зокрема у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).
Пунктом 3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок ), яка набрала чинності 24.01.2014р. передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Відповідно до п.п.1 п.6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (далі - Порядок № 975) одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Надаючи офіційне тлумачення положень ст.58 Конституції України Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999р. у справі №1-рп/99 зазначив, що принцип, закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду 2-ї групи виникло з моменту встановлення йому цієї інвалідності з 24.05.2016р., незалежно від часу, що минув після звільнення його з військової служби.
При цьому, аналіз наведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що особа набуває право на отримання одноразової грошової допомоги в разі встановлення їй інвалідності та не залежить від первинного чи повторного встановлення такої інвалідності.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 18.11.2014 р. № 21-446а14 та від 21.04.2015 р. № 21-135а15.
Крім того в постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 р. по справі №21-563а14 проаналізувавши положення редакцій статті 16 Закону №2011-XII суд застосував саме те (нове) законодавство, яке було чинним на час встановлення особі вищої групи інвалідності дійшов висновку, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
У відповідності до ч.1 ст.244-2 КАС України, рішення Верховного Суду України, прийняте за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобов`язані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.
Судом встановлено, що позивач вперше отримав 3 групу інвалідності з 21.10.2013 (грошову допомогу по 3-й групі інвалідності позивач не отримував,) другу групу інвалідності позивач отримав 30.06.2016, яка настала внаслідок поранення, контузії та захворювання пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що 30.06.2016 року - у визначений Законом трирічний термін позивач звернувся до Житомирського ОМВК із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому саме 2-ї групи інвалідності з 24.05.2016 р. у відповідності до Порядку №975, яким врегульовано право позивача на отримання названої допомоги, при цьому Житомирський обласний військовий комісаріат вчасно надав до Міністерства оборони України висновок про можливість виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до п.13 Порядку №975, але Міністерство оборони України прийняло протиправне рішення про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги.
Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 18 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
На підставі вище зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ч.4 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та про зобов`язання виплати якої ставить питання позивач в позовній заяві, відноситься до соціальних виплат, а тому даний спір належить розглядати місцевим загальним судом як адміністративним в порядку, встановленому КАС України.
Крім того за загальним правилом, встановленим ст.23 КАС України, усі адміністративні справи у суді першої інстанції розглядаються і вирішуються суддею одноособово.
Винятки з цього правила встановлені у ч.1 ст.24 КАС України, а саме: адміністративні справи, предметом оскарження в яких є рішення, дії чи бездіяльність Кабінету Міністрів України, міністерства чи іншого центрального органу виконавчої влади, Національного банку України, їхньої посадової чи службової особи, виборчої комісії (комісії з референдуму), члена цієї комісії розглядаються і вирішуються в окружному адміністративному суді колегією у складі трьох суддів.
Наведені норми законодавства вказують на те, що колегіальний розгляд справи у разі участі у справі центрального органу виконавчої влади можливий лише в окружних судах. У разі розгляду таких справ місцевими судами їх обов`язковий колегіальний розгляд не вимагається.
Отже, судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи і судове рішення ухвалено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови суду.
Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "11" травня 2017 р. без змін.
Ухвала набирає законної сили через п`ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.
1- в справу:
2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_1

АДРЕСА_1 - відповідачу/відповідачам: Міністерство оборони України проспект Повітрофлотський,6,м.Київ,03168
4-третій особі: Житомирський обласний військовий комісаріат - вул.С.Параджанова,4,м.Житомир,10001
5-представник позивача ОСОБА_3 АДРЕСА_2
6-Центральний територіальний юридичний відділ Міністерства оборони України вул.Замостянська,23,м.Вінниця,21001
,