Справа № 161/15723/16-а
Суддя: Богаченко Сергій Іванович
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8248/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Богаченка С. І.,

суддів Рибачука А. І., Старунського Д. М.,

з участю секретаря судового засідання Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2017 року у справі № 161/15723/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просила визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови в перерахунку призначеної їй пенсії та зобовязати відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної їй пенсії в розмірі 90 % згідно з статтею 37-1 Закону України «Про державну службу» (в редакції, що діяла на дату призначення їй пенсії) з врахуванням отриманих виплат в сумі 9452,50 грн, а саме: індексації заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року №212, премій одноразового характеру, компенсації за невикористану відпустку, вказаних в довідці про складові заробітної плати №2618/3/9-04/3/2-16, виданої 02 листопада 2016 року Департаментом фінансів Волинської обласної державної адміністрації, з часу призначення пенсії без зміни базового місяця індексації.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що при призначенні їй пенсії, обчисленої відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII, відповідачем протиправно не враховано суми усіх видів виплат, з яких нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2017 року позов задоволено частково. Визнано дії Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо невключення до складових заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 212, премії одноразового характеру, компенсації за невикористану відпустку неправомірними. Зобовязано Луцьке обєднане управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця з урахуванням розміру допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації, грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 212, премії одноразового характеру, компенсації за невикористану відпустку, визначених у довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії, відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90% з урахуванням виплачених сум з 03 листопада 2016 року.

Не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області подало апеляційну скаргу на неї, в якій просило постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, премії одноразового характеру, компенсації за невикористану відпустку не входять до складу заробітної плати, тому підстав для врахування цих виплат при розрахунку пенсії позивача немає.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце його проведення, тому відповідно до частини першої статті 41 та частини четвертої статті 196 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції може вийти за межі доводів апеляційної скарги в разі встановлення під час апеляційного провадження порушень, допущених судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи.

Враховуючи те, що Луцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, суд переглядає оскаржуване рішення в цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 06 липня 2006 року отримує пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу».

03 листопада 2016 року позивач звернулася до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області із заявою про перерахунок пенсії, до якої додала довідку про складові заробітної плати від 02 листопада 2016 року №2618/3/9-04/3/2-16, видану Департаментом фінансів Волинської обласної державної адміністрації,.

Рішенням Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 10 листопада 2016 року №180/1 відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії позивача з посиланням на відсутність підстав для такого перерахунку.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції керувався тим, що дії відповідача щодо невключення до заробітку усіх виплат, вказаних в поданій довідці, є неправомірними, оскільки в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії враховуються усі отримані нею суми виплат, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески.

Відповідно до вимог статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Частиною першою статті 1 Закону України Про оплату праці встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною другою статті 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Відповідно до частини шостої статті 33 цього ж Закону державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною першою статті 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на соціально-побутові потреби та інші додаткові виплати входять до структури заробітної плати державного службовця.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Як передбачено частиною першою статті 2 цього Закону об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру.

Згідно з підпунктом 2.2.7 пункту 2.2 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2014 року №5 суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати.

Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, оскільки є складовою додаткової заробітної плати.

Крім того, статтею 66 Закону України Про пенсійне забезпечення визначено види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсії.

Відповідно до частини першої статті 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, отримувані застрахованою особою суми усіх виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії.

Враховуючи те, що вказані у поданій позивачем довідці від 02 листопада 2016 року № 2618/3/9-04/3/2-16 складові заробітної плати виплачені позивачу під час проходження служби та на них нараховувалися страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог в цій частині та наявність підстав для їх задоволення з моменту звернення позивача із заявою про здійснення перерахунку.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до частини першої статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 травня 2017 року у справі № 161/15723/16-а залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення ухвали в повному обсязі, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст судового рішення виготовлено 12 вересня 2017 року.