Справа № 676/5807/16-а
Суддя: Швець О. Д.
Дата ухвалення: 2017-08-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 676/5807/16-а
Номер провадження 2-а/676/22/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року

Кам'янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді - Швець О.Д.,

з участю секретаря Ксьондз Р.М., Маневич І.В.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідача Маслянко В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам'янці-Подільський адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зіньковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Зіньковецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області УП сесії сьомого скликання від 17.06.2016 р № 5.7,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Зіньковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Зіньковецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області УП скликання від 17.06.2016 р № 5.7, яким відхилено заяву ОСОБА_1 щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в червні 2016 року звернулась до Зіньковецької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд по вул..Набережна, 5 в с.Зіньківці орієнтовною площею 0,15 га. Своїм рішенням від 17.06.2016 року № 5 Зіньковецька сільська рада відхилила її заяву керуючись п. 2 ст. 120 ЗК України. Рішення відповідача вважає протиправним і таким, що суперечить чинному законодавству з огляду на наступне. Згідно рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29.01.2014 року у справі № 676/9088/13-ц за позивачем визнано право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку № 5 по вул..Набережній у с.Зіньківці після смерті тітки ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 р. Даний будинок розташований на земельній ділянці , призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку орієнтовною площею 0,15 га. Земельна ділянка, на якій розташований будинок, що перейшов у спадщину, належав її родині впродовж багатьох років, що підтверджується записами по господарської книги. Земельна ділянка має чіткі межі (обкладена кам»яним муром), які не змінювались. Відповідач не врахував, що біля житлового будинку знаходиться земельна ділянка орієнтовною площею 0,15 га, якою користувались баба та тітка. За правилами ч.1 ст. 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутись до органів місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність чи користування. П. «г» ч.1 ст. 121 ЗК України передбачено, що громадяни мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку у селах площею 0,25 га. Згідно ч. 7 ст. 118 ЗК України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об»єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Зазначені обставини не час вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не існували, тому просить визнати протиправним та скасувати рішення Зіньковецької сільської ради Кам «янець-Подільського району Хмельницької області УП скликання від 17.06.2016 р № 5.7, зобов»язати Зіньковецьку сільську раду Кам'янець-Подільського району надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,15 га.

В суді позивач та її представники позов підтримали, просять задовольнити.

В суді представник відповідача позов не визнав, заперечив проти його задоволення, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними будівлями біля нього по АДРЕСА_1 При житті ОСОБА_5 користувалась земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку та споруд площею 0,04 га, яку приватизувала. ОСОБА_1 має право тільки на земельну ділянку площею 0,04 га, інша земельна ділянка площею 0,15 га в користуванні ні ОСОБА_5, ні ОСОБА_1 не перебувала. Приймаючи рішення про відмову ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, сесія сільської ради керувалась ч. 2 ст. 120 ЗК України. Вважає, що сільською радою вимоги ст. 12, 118, 119, 121 ЗК України не порушені, просить позов ОСОБА_1 відхилити.

Суд, заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи в повному обсязі встановив наступне.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 29 січня 2014 року за ОСОБА_1 визнано в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 26,2 кв м, житловою площею 18,1 кв м, який складається з: кімнати 11,7 кв м, кімнати 6,4 кв м, коридору 4,3 кв м, кладової 3,8 кв м вартістю 9050 грн.

Згідно записів погосподарських книг за 1957 - 2015 рр та записів земельно-шнурової книги по с.Зіньківці Кам»янець-Подільського району за домогосподарством ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка площею 0,04 га.

Рішенням 13 сесії Голосківської сільської ради № 13 від 19.03.1993 року передано у приватну власність громадян України земельні ділнки в межах населених пунктів Ульянівка, Голосків, Пудлівці, Зіньківці для ведення особистого підсобного господарства, житлових будинків і господарських будівель та дачного будівництва згідно списків, що додаються; дозволено державним проектним та іншим землевпорядним організаціям складати акти на право приватної власності на землю. Як вбачається з додатку до рішення сесії Голосківської сільської ради від 19.03.1993 року ОСОБА_6 передано у власність 0,04 га для обслуговування житлового будинку.

Згідно плану земельної ділянки, виконаного ТОВ «Кайлас-К» по АДРЕСА_1 Кам'янець-Подільського району розмір земельної ділянки фактично становить 0,2139 га.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, показали, що у користуванні ОСОБА_5 фактично було 0,21 га по АДРЕСА_1

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача земельна ділянка по АДРЕСА_1 у користуванні інших осіб не перебуває.

03.06.2016 р ОСОБА_1 звернулась до Зіньковецької сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 орієнтовною площею, 0,15 га.

Орган місцевого самоврядування не заперечує, що позивач виконав вимоги закону в частині надання необхідних документів відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України.

Рішенням УП сесії сьомого скликання від 17 червня 2016 року № 5.7 відхилено заяву ОСОБА_1

У п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з пунктами «а», «б» ст.12 ЗК до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

За змістом частин 1, 3, 4 ст.116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Статтею 118 ЗК визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до змісту ч.6 цієї статті громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. Органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями ч.7 вказаної статті ЗК відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

За змістом частин 8, 9 ст.118 ЗК проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини 10, 11 ст.118 ЗК).

Згідно з абзацом 1 частини 3 статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (частина восьма цієї статті).

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що ними встановлені підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання. Ці норми передбачають, зокрема, що для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявами для отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та для надання її у власність, за результатами розгляду яких визначені в статті 118 ЗК органи приймають одне з відповідних рішень.

Також аналіз статей 116, 118, 122, 123 ЗК України дає підстави вважати, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність, що фактично вказує про відсутність обтяжень земельної ділянки у такому випадку. Тому у суду не має підстав вважати приорітетність того чи іншого заявника на стадії надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, відмовляючи у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач вказав на ту обставину, яка не передбачена у частині сьомій статті 118 ЗК України, а саме: ч.2 ст. 120 ЗК України, яка передбачає підстави переходу права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю і споруду.

Така правова позиція висловлена у правових висновках Верховного Суду України викладених у рішеннях від 10.12.2013 року справа №21-358а13, від 07.06.2016 року справа №21-1341а16, від 11.10.2016 року справа №21-1625а16.

За таких обставин твердження позивача про незаконність рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки є обґрунтованим.

Суд вважає, що заперечення відповідача мають вираховуватись при передачі земельної ділянки у власність, а не на стадії вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

З аналізу статей 122, 123 Земельного Кодексу України вбачається, що вирішення питання про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки чи про відмову у наданні такого дозволу є дискреційним и повноваженнями відповідача, а тому суд не має правових підстав для зобов»язання відповідача надати такий дозвіл.

За таких обставин Зіньковецьку сільську раду слід зобов'язати у відповідності до ст.. 11 КАС України повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.06.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,15 Га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та прийняти обґрунтоване рішення.

З матеріалів справи вбачається, що в адміністративному позові позивач просив:визнати протиправним та скасувати рішення Зіньковецької сільської ради Кам «янець-Подільського району Хмельницької області УП скликання від 17.06.2016 р № 5.7, зобов'язати Зіньковецьку сільську раду Кам'янець-Подільського району надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,15 га, покласти судові витрати на відповідача.

До позовної заяви позивачем було додано договір про надання правової допомоги від 15.07.2016 року, розрахунок компенсації витрат, пов'язаних з наданням правової допомоги по адміністративній справі про визнання протиправним та скасування рішення Зіньковецької сільської ради згідно якого адвокатом ОСОБА_2 було надано позивачу послуги з вивчення документів послуги з підготовки та направлення трьох адвокатських запитів ) кількість годин - 1, 5 вартість 792 грн), підготовки позовної заяви та інших процесуальних документів ( кількість годин - 5, вартість - 2640 грн, участь у судових засіданнях Кам»янець-Подільського міськрайонного суду кількість годин - 2 вартість - 1056 грн та транспортні витрати - 600 грн та та квитанцію до прибуткового ордеру від 15 липня 2016 року на оплату послуг за договором про надання правової допомоги від 15.07.2016 р на суму 5 088 грн.

Крім того, позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову у даній справі у розмірі 551,20 грн.

Згідно ст. 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать:1) витрати на правову допомогу;2) витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;3) витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;4) витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Згідно правової позиції викладеної в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"

Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» встановлює граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами цивільних та адміністративних справ.

Відповідно до статті 1 зазначеного Закону (в редакції чинній на момент винесення спірних правовідносин) розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату: з 1 січня - 1378 гривень.

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що розмір компенсації витрат на правову допомогу не може перевищувати 551,20 грн. за годину участі особи яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні.

Згідно журналу судового засіданні сторони приймали участь в судових засіданнях, загальна тривалість яких становить 10 год 1 хв.

Ні позивачем, ні її представниками не надано доказів на підтвердження понесених транспортних витрат витрат, тому на думку суду такі витрати не підлягають відшкодуванню.

Статтею 94 КАС України встановлено порядок розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1, 3 зазначеної статті якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За таких обставин суд вважає за необхідно присудити позивачу компенсацію ? витрат, 275.60 грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2 244 грн. в відшкодування витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогами.

Керуючись ст. ст. 11, 23, 158-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Зіньковецької сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення Зіньковецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області УП сесії сьомого скликання від 17.06.2016 р № 5.7,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Зіньковецької сільської ради Кам'янець-Подільського району Хмельницької області УП сесії сьомого скликання від 17.06.2016 р № 5.7.

Зобов'язати Зіньковецьку сільську раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.06.2016 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,15 Га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та прийняти обґрунтоване рішення.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Зіньковецької сільської ради на користь ОСОБА_1 275.60 грн. в відшкодування витрат по сплаті судового збору та 2 244 грн. в відшкодування витрат на правову допомогу.

На постанову може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання сторонами копії постанови до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Кам'янець-Подільський міськрайонний суд.

Суддя Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.