Справа № 338/456/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7023/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції Харука Ігоря Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 20.04.2017 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції, інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції Харука Ігоря Михайловича, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії АР №828516 від 19.04.2017 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 255 грн за порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано постанову від 19.04.2017 серії АР №828516 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП незаконною та скасовано.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції Національної поліції України оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки він здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного переходу, чим унеможливив безпечний перехід пішоходів через проїзну частину.

Апелянт також вказує, що у позивача не було вимушеної зупинки, пов'язаної з технічною несправністю транспортного засобу чи небезпекою, спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху чи появою перешкоди для руху.

Особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до ч.1 ст.41, ч.4 ст. 196 КАС України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції , ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 19 квітня 2017 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 рухався в м. Івано-Франківську по вул. Грушевського, у зв'язку з необхідністю зупинив транспортний засіб на відстані ближче 10 метрів від пішохідного переходу, чим порушив п. 15.9 «г» Правил дорожнього руху.

За цим фактом ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенантом поліції Харуком І.М. 19.04.2017 відносно позивача винесено постанову у справі про адміністративне порушення серії АР №828516 від 19.04.2017, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови прийняв зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові суду не представлено.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього кодексу.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 258 КУпАП протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 КУпАП.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення, в тому числі, і правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху.

Стаття 258 КУпАП містить вичерпний перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що складання працівниками органів і підрозділів Національної поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП є необов'язковим.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення передбачений ст. 279 КУпАП. Зокрема, посадова особа, що розглядає справу, серед іншого роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснюються її права, передбачені частиною першою статті 268 КУпАП та статтями 55, 56, 59, 63 Конституції України.

Окрім власного переконання правопорушення стверджується відеозаписом, знятим відеотехнікою вказаного поліцейського.

Відповідно до підпункту «а» пункту 9.9. розділу 9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі вимушеної зупинки на дорозі.

Згідно п. 9.9 ПДР аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена: - у разі вимушеної зупинки на дорозі; у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар; на механічному транспортному засобі, що рухається з технічними несправностями, якщо такий рух не заборонено цими Правилами; на механічному транспортному засобі, що буксирується; на механічному транспортному засобі, позначеному розпізнавальним знаком «Діти» що перевозить організовану групу дітей, під час їх посадки чи висадки; на всіх механічних транспортних засобах колони під час їх зупинки на дорозі; у разі скоєння дорожньо-транспортної пригоди (ДТП).

Згідно п. 1.10 ПДР, вимушена зупинка - це припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Як видно з відеозапису з мобільного нагрудного відеореєстратора інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у місті Івано-Франківську лейтенанта поліції Харука І.М., надаючи пояснення щодо причин зупинки транспортного засобу у місці де така зупинка заборонена та невжиття заходів для усунення зазначеного порушення, позивач вказав, що така зупинка була викликана необхідністю очікування пасажира.

Більше того, позивач не висловлював жодних заперечень щодо правомірності дій інспектора та визнав факт того, що ним не було вжито всіх можливих заходів, щоб прибрати транспортний засіб з місця виїзду з подвір'я тим самим підтвердив факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Колегія суддів також вказує, що увімкнення аварійної сигналізації позивачем з причини необхідності дочекатися пасажира не підпадає під причини для увімкнення аварійної сигналізації та не звільняє його від адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи позивача про здійснення ним вимушеної зупинки не підтверджуються жодними належними доказами, а, навпаки, в поясненнях позивача інспектору при оформленні адміністративної справи водій визнав безпідставність своєї зупинки .

При цьому, колегія суддів зазначає, що водій не мав претензій до відповідача щодо відстані до пішохідного переходу ( 10 м ). Останнє виникло тільки при розгляді в суді першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та правомірність оскаржуваної постанови.

Суд першої інстанції не врахував вказаних обставин, не надав їм належної оцінки та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову, з вищевикладених мотивів.

Керуючись статтями 41, 160, 195, 196, 198 п. 3, 202 п. 4, 205 ч. 2, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 15 травня 2017 року у справі №338/456/17 скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову може бути подано касаційну скаргу безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий суддя Д. М. Старунський
судді В. М. Багрій
А. І. Рибачук
Повний текст судового рішення виготовлено 18.09.2017