Справа № 456/371/17
Суддя: Гулкевич О. В.
Дата ухвалення: 2017-08-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/371/17
Провадження № 2-а/456/80/2017
ПОСТАНОВА

іменем України

22 серпня 2017 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Гулкевича О. В.

при секретарі Кулешник С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Стрий справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, поліцейського СРПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР №155071 від 01.02.2017р.,

ВСТАНОВИВ:

до суду надійшов вищевказаний адміністративний позов, в якому позивач просив визнати протиправними дії поліцейського СРПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 щодо розгляду справи про вчинене ним (ОСОБА_1Л.) адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу 01.02.2017р. та скасувати винесену зазначеним поліцейським постанову серії БР №155071 від 01.02.2017р. про накладення на нього адмістягнення за порушення вимог ч.1 ст.122 КУпАП. В обґрунтування покликався на те, що відповідач ОСОБА_3 всупереч вимогам ст.ст.278,279 КУпАП розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, а не за місцем знаходження органу, який уповноважений розглядати такі справи, чим позбавив позивача скористатися у повному обсязі правами, передбаченими ст.268 КУпАП.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не прибули. Останній подав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача Стрийського ВП у судове засідання не прибули, доказів про поважність причин неприбуття суду не надали, незваєючи на те, що про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

З урахуванням положень ст.ст.128 і 171-2 КАС України та обмежених строків розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності позивача та відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії постанови відповідача за ч.1 ст.122 КУпАП, серії БР № 155071 від 01.02.2017 року, позивач ОСОБА_1 01.02.2017 року близько 11:30 год., керуючи автомобілем Опель Мовано державний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по вул.Шашкевича в м. Стрий, порушив вимогу дорожнього знаку 3.29 «Поворот ліворуч заборонено», відповідальність за що передбачена ч.1 ст.122 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач в позові посилається на незаконний розгляд позивачем справи за місцем зупинки автомобіля; позбавлення позивача права скористатися правами передбаченими ст.268 КУпАП; порушення вимог процедури розгляду справи, регламентованої ст.ст.278,279 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП, порушення вимог дорожніх знаків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зазначено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Частиною 2 ст.258 КУпАП встановлено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 згідно розділу III пункту 2 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст.80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1, 2, 3, 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст.132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У своїй позовній заяві позивач посилається на Рішення Конституційного суду № 5-рп/2015 від 26.05.2015 року і вказує на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з п.2.3 мотивувальної частини вищевказаного рішення Конституційного Суду України, перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 № 596-VIII, який набув чинності 07.11.2015р., було внесено зміни до згаданого переліку, а саме змінено частини 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, відповідно до яких порушення в сфері безпеки дорожнього руху (ПДР) віднесено до категорії справ, розгляд яких відбувається на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Тобто, як вбачається із змін внесених до КУпАП від 14.07.2015 року, які набрали чинність 07.11.2015 року та не могли бути враховані в рішенні Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015, уповноваженими органами та посадовим особам прямо передбачена можливість складати постанови на місці вчинення правопорушення в сфері безпеки дорожнього руху, тому, посилання позивача про неправомірність накладення на нього адміністративного стягнення у зв'язку з необхідністю розгляду матеріалів за місцем знаходження органу, до компетенції якого віднесено розгляд справи, а не на місці його вчинення не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Таким чином, у відповідності до положень ст.256 КУпАП відповідачем розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до статті 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до розділу І Інструкції № 1395, яка є спеціальним підзаконним нормативно-правовим актом, що визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі ст.247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Таким чином, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов'язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідач при отриманні копії оскаржуваної постанови визнав порушення ним вимогу дорожнього знаку 3.29 «Поворот ліворуч заборонено», оскільки в графі запис про отримання копії постанови власноручно вказав: «Повернув ліворуч тому, що не помітив знак».

Також позивачем не надано та не зазначено доказів позбавлення його права скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП чи порушення вимог процедури розгляду справи, регламентованої ст.ст. 278,279 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Будь-яких конкретних правових доказів у підтвердження своїх доводів позивач суду не надав і судом таких доказів не здобуто, розгляд справи на місці вчинення правопорушення відповідає вимогам положень статті 256 КУпАП.

З урахуванням викладеного, правові підстави для задоволення позову відсутні, тому за таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.94 КАС України, судові витрати в даному випадку покладаються на рахунок Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 4-16, 158-164, 171-2 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Стрийського ВП ГУНП у Львівській області, поліцейського СРПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР №155071 від 01.02.2017р.

Судові витрати покласти на рахунок Державного бюджету України.

Апеляційна скарга на постанову суду можу бути подана протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо постанову ухвалено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії постанови.

Головуючий-суддя ОСОБА_5