Справа № 161/6118/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8711/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.

суддів: Довгополова О.М., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання: Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2017 року позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - ГУПФУ у Волинській області) звернулося в суд з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - УДВС ГТУЮ у Волинській області), в якому просило визнати дії посадової особи Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області з винесення постанови від 03.04.2017 року про скасування постанови про закінчення ВП №53218759 від 27.01.2017 року та зобов»язати винести постанову про відновлення виконавчого провадження та дії державного виконавця Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області з винесення постанови від 04.04.2017 року про відновлення виконавчого провадження №53218759 - неправомірними; визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови про закінчення ВП №53218759 від 27.01.2017 року, зобов»язання винести постанову про відновлення виконавчого провадження та постанову державного виконавця Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04.04.2017 року про відновлення виконавчого провадження ВП №53218759.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалося на те, що постанова посадової особи та державного виконавця відділу примусового виконання рішень від 03.04.2017 року та від 04.04.2017 року є необґрунтованими, постановленими з неповним дослідженням обставин виконання рішення та такими, що підлягають скасуванню судом. Крім того, при постановленні відповідачем оскаржуваних постанов не був врахований лист-звіт ГУПФУ з детальним обґрунтуванням особливостей, порядку та способу виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2017 року.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2017 року адміністративний позов задоволено; визнано дії посадової особи Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області з винесення постанови від 03.04.2017 року про скасування постанови про закінчення ВП №53218759 від 27.01.2017 року та зобов»язання винести постанову про відновлення виконавчого провадження та дії державного виконавця Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області з винесення постанови від 04.04.2017 року про відновлення виконавчого провадження №53218759 - неправомірними; скасовано постанову заступника начальника Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області про скасування постанови про закінчення ВП №53218759 від 27.01.2017 року, зобов»язання винести постанову про відновлення виконавчого провадження та постанову державного виконавця Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 04.04.2017 року про відновлення виконавчого провадження № 53218759.

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, ВПВР УДВС ГТУЮ у Волинській області оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати постанову суду та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити, з підстав, викладених у своїй апеляційній скарзі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України у зв»язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апелянта у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 з 01.12.2004 року на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262) була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 83% від грошового забезпечення.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2016 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо перерахунку з 01.07.2012 року ОСОБА_2 пенсії у розмірі 80% від грошового забезпечення; зобов»язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_2 у розмірі 83% від грошового забезпечення в розмірі 10 016,55 гривень відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII, виплатити недонараховану суму перерахунку з 21 квітня 2015 року та в подальшому виплачувати пенсію з розміру 83% відповідних сум грошового забезпечення (а.с. 8-11).

29.12.2016 року виконавчий лист, виданий на підставі постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2016 року, надійшов на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області, головним державним виконавцем Турчинським В.Є. відкрито виконавче провадження з його виконання - ВП №5321859 (а.с. 12).

21.01.2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинським В.Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» - у зв»язку з виконанням боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України рішення суду в повному обсязі (а.с. 14-15).

Стягувач не погодившись з постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2017 року, звернувся до начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з заявою, в якій зазначив, що постанова суду від 09.02.2017 року виконана не в повному обсязі.

03.04.2017 року постановою начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області постанова головного державного виконавця Турчинського В.Є. від 27.01.2017 року про закінчення виконавчого провадження ВП №5321859 скасовано та зобов»язано державного виконавця винести постанову про відновлення виконавчого провадження (а.с. 21-22).

04.04.2017 року головним державним виконавцем Турчинським В.Є. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП №5321859 (а.с. 24-25).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при винесені оскаржуваних постанов відповідачем не враховано, що з 15.12.2015 року розмір пенсії обчислювався виходячи з 70% грошового забезпечення відповідно до Закону України від 27.03.2014 року №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», постанов КМУ від 30.09.2015 року №763 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31 травня 2012 року №505» та від 27.07.2016 року №488 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013».

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх вірними, такими що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Як видно з матеріалів справи, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Турчинськиий В.Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 21.01.2017 року у зв»язку з виконанням боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України рішення суду в повному обсязі.

З листа-звіту Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області від 27.03.2017 року № 1649/02/60/38 (а.с. 18-19), видно, що 16.01.2017 року головного державного виконавця було повідомлено про виконання постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.02.2016 року шляхом здійснення перерахунку пенсії стягувачу та виплати донарахованих сум.

Також до цієї інформації боржником було надіслано копії розрахунку на доплату від 16.01.2017 року та доручення від 16.01.2017 року на виплату проведеного перерахунку пенсії за рішенням суду. Перерахунок проводився за період, вказаний у рішенні суду - з 21 квітня 2015 року, від грошового забезпечення, вказаного в рішенні суду (10 016,55 грн.), у розмірі 83%. В подальшому, зв'язку зі зміною розміру грошового забезпечення для розрахунку пенсії враховувався новий його новий розмір з 15.12.2015 року - 17 969,30 грн., з 03.08.2016 року - 20 271,72 грн., як це зазначено в постанові суду.

Проте, відповідачем безпідставно вказаний лист та розрахунок боржника до уваги взяті не були, підстави не прийняття до уваги вказаних документів начальником Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в постанові від 03.04.2017 року не наведені.

Колегія суддів звертає увагу на те, що при винесені оскаржених постанов відповідачем не враховано, що з 15.12.2015 року розмір пенсії обчислювався виходячи з 70% грошового забезпечення відповідно до Закону України від 27.03.2014 року №1166 «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», постанов КМУ від 30.09.2015 року №763 «Про внесення змін до постанови КМУ від 31 травня 2012 року №505» та від 27.07.2016 року № 488 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови КМУ від 09.12.2015 року № 1013».

Тобто з 15.12.2015 року розмір пенсії позивача зменшувався з врахуванням інших законодавчих норм, ніж ті, які були враховані судом при ухваленні постанови від 09.02.2016 року, а між сторонами фактично існує новий спір щодо іншого обмеження розміру пенсії, ніж те, яке було предметом розгляду у справі за позовом ОСОБА_2 до ГУПФУ у Волинській області (справа № 161/17981/15-а).

Аналізуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова начальника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області від 03.04.2017 року та постанова головного державного виконавця Турчинського В.Є. від 04.04.2017 року про відновлення виконавчого провадження є протиправними та підлягають скасуванню.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 червня 2017 року у справі №161/6118/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.Я. Гудим

Судді: О.М. Довгополов

М.А. Пліш

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 13.09.2017 року.