Справа № 826/25800/15
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 року м. Київ К/800/15454/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Шведа Е.Ю.,

суддів Гончар Л.Я.,

Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за

касаційною скаргою громадської організації «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український рух»

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2016 року

у справі № 826/25800/16

за позовом громадської організації «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український рух»

до Міністерства охорони здоров'я України, державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2, Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет»,

третя особа: Міністерство освіти та науки України,

про скасування наказів та державної реєстрації змін до установчих документів, визнання дій протиправними,

встановив:

Громадська організація «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український рух» (далі - ГО) звернулась до суду з позовом до Міністерства охорони здоров'я України, державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2, Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», третя особа: Міністерство освіти та науки України, в якому просила суд:

скасувати наказ Міністерства охорони здоров'я України (далі - МОЗ України) від 20 березня 2015 року № 165 «Про затвердження нової редакції статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет»;

скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», реєстраційний номер 00396 від 06 квітня 2015 року;

визнати протиправними дії МОЗ України, які полягають у оприлюдненні оголошення від 07 вересня 2015 року «Про проведення конкурсу на заміщення посади ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет»;

скасувати наказ Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» від 10 вересня 2015 року № 289-Адм «Про організацію та проведення виборів ректора»;

скасувати результати виборів ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», що відбулися 27 листопада 2015 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України у частині позовних вимог до Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» про скасування наказу Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» від 10 вересня 2015 року № 289-Адм «Про організацію та проведення виборів ректора» та скасування результатів виборів ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», що відбулися 27 листопада 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2016 року, у задоволенні адміністративного позову в іншій частині вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, ГО звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Доводи касаційної скарги мотивовані тим, що суди неправильно застосували норми матеріального права та дійшли помилкового висновку щодо відсутності у ГО права звертатися до суду з цим позовом. Водночас, касатор звертає увагу на те, що діє в інтересах студентів навчального закладу, які звернулися до нього в усному порядку за захистом своїх порушених прав у результаті затвердження нової редакції статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет». Своєю чергою, оспорюваним наказом затверджено нову редакцію статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», який не відповідає вимогам чинного законодавства, відтак державна реєстрація змін до установчих документів, проведена на підставі такого наказу, та дії з подальшого проведення виборів ректора навчального закладу є протиправними.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах касаційної скарги.

Судами установлено, що 20 березня 2015 року МОЗ України прийняло наказ № 165 «Про затвердження нової редакції Статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет».

06 квітня 2015 року за № 00396 державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_2 здійснила державну реєстрацію змін до установчих документів Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет».

07 вересня 2015 року МОЗ України оприлюднило оголошення «Про проведення конкурсу на заміщення посади ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет», у якому, серед іншого, зазначено про вимоги до претендентів на посаду, документи, які необхідно подати для участі у конкурсі, дату проведення виборів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ГО не доведено порушення оспорюваним наказом чи діями державного реєстратора прав або законних інтересів члені організації чи інших осіб. Матеріали справи не містять доказів звернення до позивача осіб стосовно захисту їх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Позивач не навів жодних доказів щодо існування реального негативного впливу на його права чи права інших осіб, в інтересах яких він звертається, від видання оскаржуваного наказу та вчинення дій з проведення державної реєстрації змін до установчих документів на підставі такого наказу, а також дій щодо оприлюднення оголошення про проведення конкурсу на заміщення посади ректора. Позивач не є учасником публічно-правових відносин при вчиненні відповідачами таких дій та прийнятті рішень.

Суд касаційної інстанції погоджується зі вказаним обґрунтованим висновком судів попередніх інстанцій і виходить з такого.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з ч.1 ст. 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Тобто, у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов'язки позивача.

Аналогічного висновку, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції відповідно до ст. 2442 КАС України, дійшов Верховний Суд України у постанові від 18 жовтня 2016 року у справі № 500/2776/14-а (постанова № 21-51а16).

Згідно з положеннями ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Як установлено судом апеляційної інстанції, ГО може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, в тому числі у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Водночас, позивач у судах попередніх інстанцій не довів належними доказами факт звернення до ГО студентів навчального закладу з клопотанням про захист їх порушених прав. Звичайне твердження позивача про факт такого усного звернення не може вважатися належним доказом у цьому випадку.

Суд звертає увагу на те, що підставою відмови у задоволенні позову у цій справі є відсутність доведення ГО порушення оспорюваним наказом прав безпосередньо цієї організації, її членів чи інших осіб, які звернулись до позивача з відповідним клопотанням, а не відсутність у ГО права на звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

П. 1 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про вищу освіту» засновник (засновники) вищого навчального закладу або уповноважений ним (ними) орган затверджує статут вищого навчального закладу та за поданням вищого колегіального органу громадського самоврядування вищого навчального закладу вносить до нього зміни або затверджує нову редакцію.

Згідно з ч. 2 ст. 42 Закону України «Про вищу освіту» засновник (засновники) або уповноважений ним (ними) орган (особа) зобов'язаний оголосити конкурс на заміщення посади керівника вищого навчального закладу не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку контракту особи, яка займає цю посаду. У разі дострокового припинення повноважень керівника вищого навчального закладу конкурс оголошується протягом тижня з дня утворення вакансії.

Отже, затвердження нової редакції статуту Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» та оприлюднення оголошення від 07 вересня 2015 року «Про проведення конкурсу на заміщення посади ректора Вищого державного навчального закладу України «Буковинський державний медичний університет» належить до безпосередньої компетенції МОЗ України. Водночас, до повноважень державного реєстратора взагалі не належить надання правової оцінки змісту статуту навчального закладу.

Беручи до уваги установлені обставини справи, суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки ГО не довело належними доказами порушення оспорюваним наказом чи діями МОЗ України порушення прав позивача, не довело звернення до нього з відповідними клопотаннями студентів за захистом їх реально порушених прав та інтересів.

Зважаючи на викладене, доводи касаційної скарги спростовуються вище переліченими нормами права та установленими обставинами справи, у зв'язку з чим відсутні підстави для її задоволення та скасування чи зміни рішень судів попередніх інстанцій.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 2201 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 220, 2201, 223, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу громадської організації «Всеукраїнський громадсько-політичний рух «Український рух» відхилити.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 березня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: