Справа № 750/7637/17
Суддя: Литвиненко І. В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7637/17
Провадження № 2-а/750/1069/17
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року м.Чернігова

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого судді Литвиненко І. В.

із секретарем Юрченко І. В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про скасування постанови про стягнення з виконавчого збору ВП № 54349444,

в с т а н о в и в:

09.08.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову ВП № 54349444 від 20.07.2017 року заступника начальника відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Коваля В.О. щодо стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 12800 грн. Позивач в позовній в заяві зазначав про те, що відповідно до пункту 1 частини 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів, а тому, оскільки пенсія являється періодичними платежами позов підлягає задоволенню.

Представник позивача до початку судового засідання через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позивні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Від представника відповідача надійшли заперечення проти позову, в яких розгляд справи просить провести у його відсутність, позов не визнає.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 20.07.2017 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Ковалем В.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 750/2821/17, виданого Деснянським районним судом м. Чернігова 18.07.2017 року про зобов'язання Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України здійснити з 01.05.2016 року перерахунок пенсії ОСОБА_2, при якому на виконання постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.09.2016 року у справі №750/5109/16-а включити до заробітку для обчислення пенсії суми матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, які були раніше враховані при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_2 згідно постанови Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.08.2016 року у справі №750/7455/16-а..

31.07.2017 року Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України отримало постанову про відкриття виконавчого провадження № 54349444.

Пунктом 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.05.2017 року передбачено стягнення з боржника виконавчого збору 12 800 грн.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зазначає наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України від 02.06.2016 року №1404-19 «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-19).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-19 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою ст. 18 Закону №1404-19 виконавець, ефективно, своєчасно і в повному обсязі повинен вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону №1404-19 виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами п'ятою та шостою ст. 26 Закону №1404-19 визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Так, відповідно до статті 27 Закону №1404-19 виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

З наведених вище вимог Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що при відкритті виконавчого провадження стягнення виконавчого збору є обов'язковим.

Так, частиною п'ятою ст. 27 Закону №1404-19 встановлено, що виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»;

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем.

Відповідач в позовній в заяві зазначав про те, що відповідно до пункту 1 частини 5 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд погоджується з доводами позивача щодо того, що пенсія відноситься до періодичних платежів, проте, позивачем не враховано, що судовим рішенням, яке виконується, було вирішено питання про зобов'язання пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії, а не стягнути її, що не є тотожними поняттями.

Посилання позивача на п. 1 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження", що виконавчий збір не стягується за виконавчими документами, зокрема про стягнення періодичних платежів, а пенсія є періодичним платежем, виплата якої, за загальним правилом, не обмежена у часі, суд вважає необґрунтованими, оскільки у даному випадку в примусовому порядку виконується рішення зобов'язального характеру.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 09.06.2017 (справа №К/800/18463/17).

За змістом частини 1 статті 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку відповідачем доведено правомірність своїх дій.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Керуючись статтями 2, 3, 11, 94, 158-163, 186 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І.В. Литвиненко