Справа № 505/1939/17
Суддя: Нікітішин В. П.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/1939/17
Провадження№2-А/505/39/17 П О С Т А Н О В А
І М ЕНЕМ У К Р А Ї Н И
14.09.2017 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Нікітішина В.П.
при секретарі Бондаренко Н. І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Подільську Одеської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської міської ради Одеської області про призначення соціальної допомоги та стягнення моральної шкоди,
Позивач звернувся 31.07.2017 року в суд з цим позовом до Управління соціального захисту населення Подільської міської ради Одеської області, позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 липня 2017 року він звернувся до відповідача з заявою про надання йому грошової допомоги, передбаченої п. 2 "ОСОБА_2 надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (далі ОСОБА_2), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі Постанова 505), враховуючи, що цю допомогу слід надавати йому і його синові ОСОБА_3 (2008 р.н.).
Вказана Заява подавалася через Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (п. 5 ОСОБА_2).
Після запиту до філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" він отримав належним чином завірену копію Супровідного листа за 13 липня 2017 р., з якого видно, що відповідач отримав пакет документів на призначення адресної допомоги Позивачу.
Він і його син ОСОБА_3 є внутрішньопереміщеними особами, підтвердженням чому є Довідка від 01 квітня 2016 р. № НОМЕР_1 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції (далі Довідка).
Згідно п. 2 ОСОБА_2 він і його син мають право на отримання грошової допомоги, розмір якої визначається п. 3 ОСОБА_2,
Його сім'я складається з його самого і його 8-річного сина ОСОБА_3.
Позивач і його син ОСОБА_3, не мають депозитних банківських рахунків і власного житлового приміщення поза межами зони проведення АТО.
Позивач і його син на теперішній час мешкають в житловому будинку, який належить ОСОБА_4, з якою він не має сімейних відносин.
ОСОБА_4 є матірю його сина ОСОБА_3.
Згідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'я має три ознаки, які мають відбуватися одночасно: спільність проживання, повязаність спільним побутом і наявність взаємних прав і обовязків.
Житло ОСОБА_4 складається з житлового будинку і літньої кухні, яка придатна до житла.
Позивач мешкає у літній кухні, окремо від ОСОБА_4
Його син спілкується зі своєю матір'ю, ОСОБА_4 також спілкується з сином, лікує його, виконує різну роботу (прання, приготування їжі і т.і.). Отже останнє відповідає вимогам ст.ст. 3, 5, 27 Конвенції про права дитини і ст.ст. 7, 180 Сімейного Кодексу України (СК України), які визначають права і обов'язки батьків і дітей і не вказують на сімейні відносини.
Позивач після подання вказаного адміністративного позову до суду отримав від Відповідача повідомлення про відмову у призначенні йому і його сину допомоги, датоване 01 серпня 2017 року.
З отриманням повідомлення Позивачу стало зрозумілою позиція Відповідача, яка полягає в посиланні одночасно на Постанову 505 і на Постанову Кабінету Міністрів України від 08.06.2016
р. №365 "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" (далі Постанова 365).
Посилання Відповідача на нормативний акт, який не стосується предмету позову, в обґрунтування своїх вимог слід розглядати як спробу за будь яку ціну відмовити Позивачу в задоволенні його вимог, що суперечить, як діючому законодавству, так і безпосередньо призначенню Відповідача.
Вважає, що відповідачем були допущені наступні порушення діючого законодавства:
- порушення строків реагування на звернення Позивача;
- створенні перепони Позивачу для відстоювання своїх прав;
- надання спотвореної інформації;
- завуальована спроба перекладання своєї відповідальності на іншу особу;
- незаконна відмова в наданні Позивачу і його сину грошової допомоги, передбаченої Постановою.
Всі наведені протиправні дії Відповідача, призначенням якого є соціальний захист населення, гуманне, дбайливе і шанобливе ставлення до людини, законність, спричинили Позивачу душевні страждання, що створює моральну шкоду для нього, яка повинна відшкодовуватися винною особою, тобто Відповідачем (ст.ст. 23. 614. 1167 Цивільного Кодексу України).
Моральну шкоду Позивач оцінює в п'ятикратному розмірі загального показника прожиткового мінімуму громадян, тобто в 8120.00 грн.
Позивач просив суд винести рішення, яким зобовязати відповідача призначити з 11 липня 2017 року щомісячну грошову допомогу йому та його сину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка передбачена п.п.2,3 «ОСОБА_2 надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505; стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування моральної шкоди 8120,00 грн.
Позивач у судовому засіданні на позові наполягав у повному обсязі.
Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала. Надала письмові заперечення, у яких вказувала, що є всі ознаки фактичного шлюбу між ним, ОСОБА_1, та матірю його дитини ОСОБА_4. Доводи позивача щодо відсутності ознак сімї, містять недостовірні дані та значні суперечності, які можуть вказувати на їх неправдивість. При цьому Відповідачем правомірно було застосовано норми ОСОБА_2 365 в частині строків розгляду заяви, у звязку з тим, що за загальним правилом застосування декількох нормативно-правових актів, які регулюють однакові за змістом відносини, щодо застосування того нормативно-правового акту, який виданий пізніше. Також, вважає вимоги Позивача щодо стягнення моральної шкоди безпідставними, а факт спричинення моральної шкоди не доведеним. Отже, УСЗН діяло у відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У звязку з вищенаведеним, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого.
Згідно з п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (надалі - Постанова №505) фінансування витрат, пов'язаних з наданням щомісячної адресної допомоги здійснюється за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету та коштів, що надходять до державного бюджету як благодійна або міжнародна допомога.
Згідно п.2 ОСОБА_2 надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений Постановою №505 (надалі - ОСОБА_2 505), грошова допомога надається особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення з дня
звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з обліку включно, але не більше ніж шість місяців.
Відповідно до п.6 ОСОБА_2 505, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення.
Згідно з п.10 ОСОБА_2 505, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідних для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.
Відповідно до п.15 ОСОБА_2 505, контроль за цільовим та ефективним витрачанням бюджетних коштів, виділених для виплати грошової допомоги, здійснюється в установленому порядку.
Згідно з п.1 ОСОБА_2 призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженому Постановою КМ України від 08.06.2016 року №365 (надалі - ОСОБА_2 365) цей ОСОБА_2 визначає механізм призначення (відновлення) внутрішньо переміщеним особам виплати пенсій, довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги за рахунок державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.
Пунктом 7 ОСОБА_2 365 визначено, що для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.
Відповідно до п.8 ОСОБА_2 365 за результатами проведення перевірки структурним підрозділом з питань соціального захисту населення складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.
Згідно з п.10 ОСОБА_2 365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати, до якого додається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.
За результатами розгляду подання з урахуванням акта обстеження матеріально- побутових умов сім'ї комісія приймає рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати (п.12 ОСОБА_2 365).
Позивач і його син на теперішній час мешкають в житловому будинку, який належить ОСОБА_4, яка є матір'ю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач вже звертався до Управління праці та соціального захисту населення Подільської міської ради з заявою про призначення йому та його сину починаючи з 20.01.2017 року щомісячної грошової допомоги, як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.
31.01.2017 року рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам м. Подільськ, створеної рішенням виконавчого комітету Подільської міської ради від 28.07.2016 року №163, позивачу вже було відмовлено в призначенні
щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання згідно п.6 ОСОБА_2 505.
Позивач оскаржив у судовому порядку вказану вище відмову.
У постанові Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року, колегія суддів прийшла до висновку, що вимога позивача про зобов'язання УСЗН призначити позивачу та його сину починаючи з 20.01.2017 року щомісячну грошову допомогу, як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції є безпідставними, оскільки ОСОБА_4, яка є матір'ю сина позивача та з якою позивач разом мешкає та має спільне господарство, є власником житлового будинку за адресою: вул. Тиха, 8а у м. Подільську Одеської області, що згідно п.6 ОСОБА_2 505 позбавляє позивача та його сина права на отримання щомісячної грошової допомоги.
Згідно ч.1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
При повторному зверненні позивачем до суду з вимогами про призначення йому та його сину починаючи з 11.07.2017 року щомісячної грошової допомоги, як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, ним не було надано інших додаткових доказів на підставу своїх вимог.
Фотоматеріали надані позивачем (а.с.7,8), де зображені холодильник, мийка та газова плита, не є підтвердженням окремого мешкання позивача від ОСОБА_4
Таким чином, обставини встановлені постановою суду від 21 червня 2017 року не відпали та продовжують існувати, а тому суд вважає, що відповідачем правомірно відмовлено позивачу у призначенні щомісячної грошової допомоги, як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.
Доводи позивача про неправомірність застосування позивачем ОСОБА_2 365 до спірних правовідносин, суд вважає безпідставними та такими, що ґрунтуються власній субєктивній оцінці.
Оскільки судом не встановлено в діях відповідача порушення прав позивача, тому не підлягає задоволенню позов і у частині відшкодування моральної шкоди.
Керуючись ст. ст. 159-163, 167 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанову суду може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд який її постановив протягом 10 днів з дня отримання її копії, складеної у повному обсязі.

С у д д я

Постанову у повному обсязі складено 18.09.2017 року.