Справа № 464/2578/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8572/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції (Далі УПП у м. Львові) про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив скасувати постанову інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП у м. Львові ОСОБА_2 АР № 689829 від 03.04.2017 серії у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 30.06.2017 позов було задоволено повністю.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, УПП у м. Львові подало апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що з відеозапису, долученого представником відповідача до матеріалів справи, видно, що позивач порушив правила дорожнього руху передбачених п.15.9 «г» Правил дорожнього руху України (Далі - ПДР). Тому просить скасувати постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30.06.2017 та прийняти нову, якою відмовити позивачу в задоволенні його адміністративного позову.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.1 ст.41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 689829 від 03.04.2017, винесеної інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП у м. Львові ОСОБА_2, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Зі змісту оспорюваної постанови убачається, що 03.04.2017 о 14 год 45 хв у м. Львові на перехресті вулиць ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Fiat Doblo Panorama», державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п.15.9 «ґ» ПДР.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу, відповідачем не було враховано тих обставин, що зупинка була вимушеною та повязана із раптовим погіршенням стану здоровя позивача, що підтверджено випискою із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 127/2, виданої Комунальною міською поліклінікою м. Львова від 03.04.2017.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 цього Кодексу передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, відповідно до статті 17 КУпАП обставинами, що виключають адміністративну відповідальність, є крайня необхідність, необхідна оборона та стан неосудності. Даний перелік обставин є вичерпним.

Відповідно до ст. 8 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до підпункту «ґ» пункту 15.9 ПДР, зупинка забороняється, зокрема, на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т - подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно п.1.10 ПДР, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність у вигляді штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів, зокрема, за порушення правил зупинки.

Разом з тим правила дорожнього руху передбачають і дії водія в разі вимушеної зупинки, на що посилається позивач.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Так, п.15.14 ПДР передбачено, що в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, зокрема у відповідності до вимог п. 9.9 ПДР увімкнути аварійну світлову сигналізацію, а у разі, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не заперечує факту зупинки на перехресті, проте зазначає, що діяв у стані крайньої необхідності, оскільки відчув різке погіршення самопочуття, а саме головокружіння, нудоту, тому відразу зупинився та пішов до найближчої аптеки.

Відповідно до матеріалів справи, відразу після спілкування з інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 1 УПП у м. Львові ОСОБА_2, ОСОБА_1, через погане самопочуття поїхав до Комунальної міської поліклініки м. Львова, де йому було надано екстрену медичну допомогу.

З виписки № 137/2 вбачається, що 03.04.2016 на 16 год 20 хв артеріальний тиск ОСОБА_1 становив 205/110.

З наведеного вище, колегія суддів приходить до висновку, оскільки водій є учасником дорожнього руху та у разі наявності небезпеки, яка спричинена його станом, ПДР допускають можливість здійснення ним вимушеної зупинки.

Таким чином, в даній ситуації позивачем була виконана вимушена зупинка транспортного засобу в стані крайньої необхідності, яка передбачена статтею 17 КУпАП, що підтверджено матеріалами справи та були вжиті всі заходи для того, щоб не перешкоджати руху інших транспортних засобів, проте працівниками поліції не взяли до уваги даний факт.

Даний факт також не був спростований відповідачем як в суді першої, так і в суді апеляційної інстанції, як того вимагає частина друга статі 71 КАС України.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 41, 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2017 року по справі № 464/2578/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7

Повний текст ухвали складено 19.09.2017.