Справа № 821/1525/16
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 р.м. ХерсонСправа № 821/1525/16
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області про стягнення коштів,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області (далі - відповідач, Каланчацька РДА), в якому просить стягнути з відповідача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати в загальній сумі 323,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що у проміжок часу з 24.07.2015 р. по 18.03.2016 р. він, обіймаючи посаду державного службовця, використав своє право на оплачувані щорічні основні та додаткові відпустки за періоди роботи: з 12.01.2013 р. по 11.01.2014 р., з 12.01.2014 р. по 11.01.2015 р. та з 12.01.2015 р. по 11.01.2016 р. При наданні основних та додаткових відпусток йому була нарахована та виплачена заробітна плата і матеріальна допомога на оздоровлення. Проте постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. у справі № 821/697/16, яка набрала законної сили, було встановлено, що при здійсненні вказаних виплат позивачу не донараховано і не доплачено коштів заробітної плати за період відпусток у 2015 році на загальну суму 4306,25 грн., а тому цю суму було стягнуто на користь позивача. Постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. у справі № 821/697/16 виконана добровільно Каланчацькою РДА 25.08.2016 р., а отже відповідач фактично порушив строки виплати заробітної плати за період відпусток, яка повинна була бути виплачена у 2015 році. Однак при цьому відповідач, усупереч приписам Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159, не нарахував і не виплатив компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у сумі 323,59 грн.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просить задовольнити позов у повному обсязі. Крім того, позивач просить стягнути на його користь компенсацію витрат, що пов'язані із прибуттям до суду, на загальну суму 267,94 грн.

Від позивача та представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що перебуваючи на посаді державного службовця ОСОБА_1 у 2015 році реалізував своє право на оплачувані основні щорічні та додаткові відпустки за наступні періоди роботи на посаді начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства Каланчацької РДА - з 12.01.2013 р. по 11.01.2014 р., з 12.01.2014 р. по 11.01.2015 р. та з 12.01.2015 р. по 11.01.2016 р.

Так, розпорядженнями голови Каланчацької РДА від 05.07.2015 р. № 54-вп та від 20.08.2015 р. № 62-вп ОСОБА_1 надано основну відпустку за період роботи з 12.01.2013 р. по 11.01.2014 р. на 30 календарних днів та додаткову відпустку за вислугу років на 9 днів, загальним терміном з 07.08.2015 р. по 15.09.2015 р. включно, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Розпорядженням голови Каланчацької РДА від 21.09.2015 р. № 71-вп ОСОБА_1 надано основну відпустку за період роботи з 12.01.2014 р. по 11.01.2015 р. на 30 календарних днів та додаткову відпустку за вислугу років на 11 днів, загальним терміном з 28.09.2015 р. по 08.11.2015 р. включно, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Розпорядженням голови Каланчацької РДА від 29.10.2015 р. № 81-вп ОСОБА_1 надано основну відпустку за період роботи з 12.01.2015 р. по 11.01.2016 р. на 30 календарних днів та додаткову відпустку за вислугу років на 13 днів, загальним терміном з 09.11.2015 р. до 21.12.2015 р. включно, з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Виконуючи ці розпорядження, Каланчацькою РДА було нараховано та виплачено позивачу у 2015 році заробітну плату за час перебування у відпустці та матеріальну допомогу на оздоровлення.

У той же час постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. у справі № 821/697/16, яка набрала законної сили 26.07.2016 р., встановлено, що при здійсненні вказаних виплат позивачу не донараховано і не доплачено коштів заробітної плати за період відпусток у 2015 році на загальну суму 4306,25 грн., а тому цю суму стягнуто на користь позивача.

Зокрема, цим судовим рішенням встановлено такі обставини:

- фактична оплата відпустки ОСОБА_1 за період з 07.08.2015 р. по 15.09.2015 р. складала 3678,48 грн., а повинна була складати 4902,69 грн., позивачу не доплачено 1224,21 грн.;

- ОСОБА_1 фактично сплачено суму відпускних за період з 28.09.2015 р. по 08.11.2015 р. у розмірі 3879,42 грн., а необхідно було виплатити 5139,76 грн., позивачу не доплачено 1260,34 грн.;

- фактично оплата відпустки позивача за період з 09.11.2015 р. по 21.12.2015 р. здійснена у сумі 4068,66 грн., а повинна була складати 5890,36 грн., позивачу не доплачено 1821,70 грн.;

- загальна сума, яка недоплачена ОСОБА_1 за відпустки у період з 07.08.2015 р. по 15.09.2015 р., з 28.09.2015 р. по 08.11.2015 р. та з 09.11.2015 р. по 21.12.2015 р. складає 4306,25 грн.

За приписами ч.1 ст.72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постанова Херсонського окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. у справі № 821/697/16 виконана відповідачем у добровільному порядку 25.08.2016 р. шляхом сплати позивачу за видатковим касовим ордером сум недоплаченої заробітної плати.

Відповідно до ст.35 Закону України від 16.12.1993р. № 3723-XII "Про державну службу" (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) державним службовцям надається щорічна відпустка тривалістю 30 календарних днів, якщо законодавством не передбачено більш тривалої відпустки, з виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі посадового окладу. Державним службовцям, які мають стаж роботи в державних органах понад 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю до 15 календарних днів. Порядок і умови надання додаткових оплачуваних відпусток встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Окрім наведеного, іншого додаткового правового регулювання відносинам щодо надання та оплати державним службовцям відпусток вказаний Закон не містить, тому до спірних правовідносин слід застосовувати загальні положення трудового законодавства і, зокрема, Законів України "Про відпустки", "Про оплату праці".

Згідно ст.ст.2, 21 Закону України від 15.11.1996 р. № 504/96-ВР "Про відпустки" право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи (далі - підприємство). Право на відпустки забезпечується, зокрема, гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом. Заробітна плата працівникам за час відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до її початку.

Враховуючи установлені постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 07.07.2016 р. у справі № 821/697/16 обставини, суд приходить до висновку, що Каланчацькою РДА при наданні ОСОБА_1 трьох основних щорічних відпусток та трьох додаткових відпусток за вислугу років у 2015 році було порушено строки виплати заробітної плати, оскільки її частину на загальну суму 4306,25 грн. позивач одержав лише 25.08.2016 р.

Статтею 34 Закону України від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР "Про оплату праці" передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Таким законодавством є Закон України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 р. № 2050-III (далі - Закон № 2050-III) та затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати (далі - Порядок).

Відповідно до ст.1 Закону № 2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Зі змісту цієї норми слідує, що право на компенсацію частини доходів у громадянина пов'язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Як доходи у цьому Законі розуміють грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: … заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Приписами ст.3 Закону № 2050-ІІІ передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу ….

Статті 2, 3 цього Закону встановлюють строк затримки виплати доходу, за якого виникає право на компенсацію, - один і більше календарних місяців, дається визначення поняття "доходи" для цілей цього Закону, а також порядок обчислення суми компенсації.

Пункти 1, 2 Порядку відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ і лише конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Пунктом 4 Порядку визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов'язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Використане у ст.3 Закону № 2050-ІІІ та п.4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток "нарахованого, але не виплаченого грошового доходу" за відповідний місяць, означає, що має існувати обов'язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Отже, зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень ст.ст.1-3 Закону № 2050-ІІІ, окремих положень Порядку дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Таку правову позицію виклав Верховний Суд України у постановах від 11 липня 2017 року у справі 2а-1102/09/2670, від 19 грудня 2011 року у справі № 6-58цс11, від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14.

За змістом ст.ст.161, 244-2 КАС України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Суд при вирішенні даної справи не знаходить підстав для не врахування викладених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування норм Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" та затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. № 159 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Отже, судом встановлено, що частину заробітної плати в сумі 1147,93 грн. за період відпустки з 07.08.2015 р. по 15.09.2015 р. виплачено позивачу у грудні 2015 року, а іншу частину в сумі 1224,21 грн. - 25.08.2016 р., у той час як ці кошти повинні були бути нараховані і виплачені не пізніше 04.08.2015 р. (час затримки виплати - 3 і 11 місяців відповідно).

Крім того, частину заробітної плати в сумі 1260,34 грн. за період відпустки з 28.09.2015 р. по 08.11.2015 р. виплачено позивачу 25.08.2016 р., у той час як ці кошти повинні були бути нараховані і виплачені не пізніше 25.09.2015 р. (час затримки виплати - 10 місяців).

Також частину заробітної плати в сумі 1821,70 грн. за період відпустки з 09.11.2015 р. по 21.12.2015 р. виплачено позивачу 25.08.2016 р., у той час як ці кошти повинні були бути нараховані і виплачені не пізніше 06.11.2015 р. (час затримки виплати - 8 місяців).

Згідно із ст.4 Закону № 2050-ІІІ виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

За таких обставин суд вважає, що відповідач в силу наведених приписів законодавства був зобов'язаний при виплаті 25.08.2016 р. позивачу заборгованості по заробітній платі в сумі 4306,25 грн. також нарахувати і виплатити йому передбачену Законом № 2050-ІІІ компенсацію втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Так само він повинен був діяти і при виплаті у грудні 2015 року частини заробітної плати в сумі 1147,93 грн. за період відпустки з 07.08.2015 р. по 15.09.2015 р.

Розраховуючи розмір належної до стягнення позивачу компенсації втрати частини грошових доходів, суд виходить з відповідного алгоритму такого розрахунку, наведеного у п.4 Порядку.

Згідно з офіційною інформацією Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua/operativ/operativ2006/ct/cn_rik/isc/isc_u/isc_m_u_.htm) індекси споживчих цін у 2015-2016 роках становили: вересень 2015 р. - 102,3; жовтень 2015 року - 98,7; листопад 2015 року - 102,0; грудень 2015 року - 100,7; січень 2016 року - 100,9; лютий 2016 року - 99,6; березень 2016 року - 101,0; квітень 2016 року - 103,5; травень 2016 року - 100,1; червень 2016 року - 99,8; липень 2016 року - 99,9.

Таким чином, розмір компенсації за несвоєчасну виплату у грудні 2015 року заробітної плати в сумі 1147,93 грн. за період відпустки з 07.08.2015 р. по 15.09.2015 р. повинен становити 34,44 грн. (індекс споживчих цін за період з вересня по листопад 2015 року - 103 %; величина приросту індексу споживчих цін за цей період 103 % - 100 % = 3 %; сума компенсації - 1147,93 грн. х 3 % / 100 % = 34,4379 грн.).

Розмір компенсації за несвоєчасну виплату у серпні 2016 року заробітної плати в сумі 1224,21 грн. за період відпустки з 07.08.2015 р. по 15.09.2015 р. повинен становити 107,73 грн. (індекс споживчих цін за період з вересня 2015 року по липень 2016 року - 108,8 %; величина приросту індексу споживчих цін за цей період 108,8 % - 100 % = 8, 8%; сума компенсації - 1224,21 грн. х 8,8 % / 100 % = 107,73048 грн.).

Розмір компенсації за несвоєчасну виплату у серпні 2016 року заробітної плати в сумі 1260,34 грн. за період відпустки з 28.09.2015 р. по 08.11.2015 р. повинен становити 79,40 грн. (індекс споживчих цін за період з жовтня 2015 року по липень 2016 року - 106,3%; величина приросту індексу споживчих цін за цей період 106,3 % - 100 % = 6,3 %; сума компенсації - 1260,34грн. х 6,3 % / 100 % = 79,40142 грн.).

Розмір компенсації за несвоєчасну виплату у серпні 2016 року заробітної плати в сумі 1821,70 грн. за період відпустки з 09.11.2015 р. по 21.12.2015 р. повинен становити 102,02 грн. (індекс споживчих цін за період з грудня 2015 року по липень 2016 року - 105,6 %; величина приросту індексу споживчих цін за цей період 105,6 % - 100 % = 5,6 %; сума компенсації - 1821,70 грн. х 5,6 % / 100 % = 102,0152 грн.).

Усього розмір компенсації становить 323,59 грн. (34,44 + 107,73 + 79,40 + 102,02).

Також суд враховує, що згідно ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Закріпленому у ст.43 Конституції України конституційному праву громадян на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку вони вільно обирають або на яку вільно погоджуються, кореспондують також конституційне право на своєчасне одержання винагороди за працю і на захист таких прав законом, одними з яких є Закони України "Про оплату праці" та "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

Компенсаторний характер виплат, які передбачені вказаними законами, виконує функцію захисту конституційного права громадянина на працю та її оплату від порушень з боку роботодавця, спрямований на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв'язку з інфляційними процесами і зростанням споживчих цін на товари та послуги, а відтак слугує забезпеченню дотримання прав і свобод людини як головного обов'язку держави.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення, оскільки відповідачем не доведено правомірності не нарахування позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з приводу якого позивачем заявлено відповідне клопотання, суд виходить з наступного.

Позивач просить відшкодувати йому витрати, пов'язані із прибуттям до суду на загальну суму 267,94 грн.

Згідно ст.87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.91 КАС України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.5 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 р. № 590 "Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави", витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб'єктом владних повноважень, та її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Витрати на переїзд можуть бути відшкодовані лише у випадках, коли стороні необхідно було здійснити переїзд до адміністративного суду в інше місто або селище. Розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Позивач мешкає у смт. Каланчак Херсонської області.

У матеріалах справи наявні квитки на автобус: від 05.09.2017 р. за маршрутом Олександрівка-Херсон, придбаний на автостанції "Каланчак", вартістю 67,66 грн., а також за маршрутом Херсон-Каланчак, вартістю 72,27 грн.; від 13.09.2017 р. за маршрутом Хорли-Херсон, придбаний на автостанції "Каланчак", вартістю 67,66 грн., а також за маршрутом Херсон-Каланчак, вартістю 60,35 грн.

Згідно з матеріалами справи, позивач перебував в Херсонському окружному адміністративному суді 05.09.2017 р. та 13.09.2017 р.

Отже витрати на переїзд можуть бути відшкодовані в сумі вартості наданих позивачем квитків, а саме 267,94 грн. (67,66 + 72,27 + 67,66 + 60,35).

За таких обставин, враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені судом в повному обсязі, підлягають відшкодуванню позивачу витрати, що пов'язані із прибуттям до суду, в сумі 267,94 грн.

Керуючись ст.ст.8, 9, 11, 71, 122, 158-163, 167 КАС України, суд -

постановив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 323 (триста двадцять три) грн. 59 коп. компенсації втрати частину заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати.

Стягнути з Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 267 (двісті шістдесят сім) грн. 94 коп.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 12.2