Справа № 303/2951/17
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8892/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Яворського І.О.,

з участю секретаря судового засідання: Джули В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Мукачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (Далі - УПФУ) про визнання протиправними дії та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просив визнати дії УПФУ щодо відмови йому в перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» протиправними та зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії державного службовця з 01.05.2017 у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно вищевказаної постанови на підставі довідки про заробітну плату № 18-02-01179 від 26.04.2017, виданої регіональним відділенням фонду державного майна України в Закарпатській області, із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її початкового призначення в розмірі 89 %, з урахуванням раніше проведених виплат.

Постановою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2017 в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яку мотивує тим, що оскільки звернувся до відповідача щодо перерахунку вже призначеної йому пенсії, то будь-які законодавчі зміни, які звужують зміст та обсяг прав окремої категорії громадян, не можуть застосовуватися до тих осіб, які до набрання чинності цих змін вже набули в законний спосіб певні, гарантовані державою права та свободи, в тому числі і право на пенсію державного службовця в передбаченому на час призначення пенсії розмірі. Тому просить скасувати постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2017 та прийняти нову, якою його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у письмовому запереченні вважає постанову суду першої інстанції обґрунтованою, прийняту з врахуванням всіх обставини справи та такою, що відповідає нормам матеріального та процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.197 КАС України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке прийнято у порядку скороченого провадження за результатами розгляду справ, передбачених пунктами 1, 2 ч.1 ст.183-2 цього Кодексу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_1 з 08.04.2009 перебуває на обліку в УПФУ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 89 % суми заробітної плати.

11.04.2017 та 27.04.2017 ОСОБА_1 звертався до УПФУ із заявами щодо перерахунку розміру призначеної пенсії як державному службовцю згідно довідок № 18-02-01178 та № 18-02-01179 від 26.04.2017 про складові заробітної плати на 01.03.2017 із новим посадовим окладом.

Проте, листами № П-50/09-32 від 12.04.2017 та № П-67/09-32 від 27.04.2017 УПФУ відмовило ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на те, що чинним законодавством не передбачено проведення такого перерахунку.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про здійснення перерахунку раніше призначеної йому пенсії з підстав зростання з 01.05.2016 заробітної плати та розміру посадового окладу працюючим державним службовцям, у відповідача були відсутні правові підстави для здійснення зазначеного перерахунку пенсії, оскільки норми, які передбачали можливість проведення перерахунку раніше призначених пенсій у зв'язку із підвищенням заробітної плати працюючих державних службовців втратили чинність, а тому приймаючи рішення про відмову у проведенні перерахунку раніше призначеної позивачу пенсії УПФУ діяло на підставі та у межах наданих повноважень, у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час призначення пенсії позивачу загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті визначались Законом України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993 (далі - Закон № 3723-XII).

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» № 432-IV від 16.01.2003, який набрав чинності з 04.02.2003, Закон № 3723-XIІ доповнено ст.37-1 такого змісту : «У разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії».

З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії Кабінетом Міністрів України 31.05.2000 було прийнято постанову «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» № 865 (далі - Постанова № 865), яку постановою Кабінету Міністрів України № 581 від 23.04.2003 доповнено пунктами четвертим та п'ятим.

Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Постанови № 865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України після набрання чинності Законом України № 432-IV від 16.01.2003 «Про внесення змін до Закону України «Про державну службу» заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку : іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Згідно п.5 Постанови № 865, перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи.

Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики.

Форму довідки про заробітну плату, що подається для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям, а також державним службовцям, які на момент перерахунку пенсії працюють на інших посадах, ніж ті, з яких їм призначено (перераховано) пенсію було затверджено постановою правління Пенсійного фонду України № 15-1 від 04.09.2013.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» № 76-VIII від 28.12.2014, положеннями якого текст статті 37-1 Закону № 3723-XII викладено у такій редакції : «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

Відповідно до п.4 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 Кабінету Міністрів України у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом доручалось підготувати та подати до 1 травня 2015 року на розгляд Верховної Ради України проект закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних (крім пенсій військовослужбовців і наукових працівників), на загальних підставах; забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону; забезпечити приведення міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

Пунктом 5 Прикінцевих положень цього Закону встановлено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про судову експертизу», «Про Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України.

З 1 грудня 2015 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» № 1013 від 09.12.2015, положеннями якої регламентовано питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям та внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії», зокрема, пункт четвертий виключено, абзац перший пункту п'ятого викладено в такій редакції : «Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики». Зазначеною постановою не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

На час звернення позивача до Управління із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідних нормативно-правових актів щодо умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям прийнято не було, проте був чинний Закон України «Про державну службу» № 889-VІІІ від 10.12.2015 (набрав чинності з 01.05.2016) (далі - Закон № 889-VІІІ), яким не передбачено проведення перерахунків раніше призначених пенсій державним службовцям.

З набранням чинності Закону № 889-VІІІ стаття 37-1 Закону № 3723-XII втратила чинність.

Згідно ст.90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» не передбачено такої підстави для перерахунку пенсії як підвищення заробітної плати працюючих державних службовців. Отже, з 1 травня 2016 року Законом № 889-VIII по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців.

Таким чином, пенсії, призначені згідно Закону № 3723-ХІІ, перераховуються у відповідності до вимог Закону № 1058-ІV, тобто, тільки у випадку, якщо складові пенсійної виплати (надбавки, підвищення, доплати тощо) визначаються залежно від розміру прожиткового мінімуму.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України № 15-2 від 04.07.2016, яка набрала чинності з 02.09.2016 виключено абзаци третій, четвертий пункту першого постанови правління Пенсійного фонду України № 15-1 від 04.09.2013, якою затверджувались форми довідок про заробітну плату.

Окрім того, на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 622 від 14.09.2016 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», яка набрала чинності з дня її опублікування (23.09.2016) та застосовується з 01.05.2016, втратила чинність постанова Кабінету Міністрів України № 865 від 31.05.2000.

Слід зауважити, що діюче законодавство України не містить положень, які б дозволяли застосовувати нормативно-правові акти, які втратили чинність.

В Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року по справі № 1-рп/99 визначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При цьому Закони № 76-VII, № 213-VIIІ та № 889-VIІI не визнані неконституційними та підлягають застосуванню.

Підсумовуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час звернення позивача із заявою щодо перерахунку пенсії чинним законодавством не визначено права і не передбачено підстав, порядку реалізації та обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до норм Закону № 3723-XII, в свою чергу, Кабінетом Міністрів України не визначено умови та порядок проведення такого перерахунку, а отже, у відповідача не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивача у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 1013 від 09.12.2015.

Суд апеляційної інстанції також звертає увагу на те, що згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014 вказав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися. Суд також зазначає, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою, Суд не вважає, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Водночас, Конституційний Суд України у рішенні № 20-рп/2011 від 26.12.2011 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» зазначив, що згідно зі статтею 22 Загальної декларації прав людини розміри соціальних виплат і допомоги встановлюються з урахуванням фінансових можливостей держави. Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «КйартанАсмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року.

Таким чином, Конституційний Суд України у своєму рішенні вказує, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Згідно ч.1 ст.200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах справи, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст.ст.160, 195, 196, 197, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 червня 2017 року по справі № 303/2951/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
І. О. Яворський

Повний текст ухвали складено 19.09.2017.