Справа № 826/9584/16
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9584/16 Головуючий у 1-й інстанції: Кузьменко В.А. Суддя-доповідач: Карпушова О.В.
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Тищенко Н.В., за участі представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача Піонтковської А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

22.06.2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 березня 2016 року №.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішення відповідача є протиправним, оскільки позивач інвестиційний прибуток не отримував.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 р. позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 03 березня 2016 року №.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 р. як таку, що прийнято з порушенням норм матеріального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що податковий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що з 04.02.2016 по 10.02.2016 р. на підставі наказу ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.02.2016 №67 з підстав передбачених ст. 20, п.79.1, п.79.2 ст. 79 Податкового кодексу України відповідачем проведено позапланову невиїзну перевірку платника податків - фізичної особи ОСОБА_4 з питань повноти, достовірності та своєчасності нарахування та сплати сум податку з доходів в частині отримання інвестиційного прибутку за період з 01.01.2013 по 31.12.2014.

За наслідками перевірки відповідачем складено Акт перевірки від 17 лютого 2016 року № 78/26-53-13-06/НОМЕР_1 про порушення позивачем підпунктів 170.2.2, 170.2.6 пункту 170.2 статті 170 Податкового кодексу України, у зв'язку із неправомірним визначення інвестиційного прибутку, отриманого від операцій з інвестиційними активами у 2013-2014 роках в сумі 208 843,50 грн. в результаті завищення витрат, понесених на придбання інвестиційного активу, а саме частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс", оскільки позивач не надав розрахункових документів, що підтверджують понесені витрати, визначені у податкових деклараціях за 2013-2014 роки.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 03 березня 2016 року № , яким ОСОБА_4 збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на 261 054,37 грн., в тому числі за основним платежем - 208 843,50 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 52 210,87 грн.

Позивач вважає протиправним оскаржуване податкове повідомлення-рішення, оскільки до перевірки надані повноцінні та достатні докази, що підтверджують факт формування частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" в грошовій формі та цінними паперами.

Вказані обставини підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України передбачено, що органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Стаття 162 Податкового кодексу України визначає хто є платники податку.

Відповідно до п.163.1. ст..163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є: 163.1.1. загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; 163.1.2. доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); 163.1.3. іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Статтею 170 Податкового кодексу України визначені особливості нарахування (виплати) та оподаткування окремих видів доходів.

Особливості оподаткування інвестиційного прибутку встановлені п. 170.2 ст. 170 ПК України, який визначає порядок оподаткування інвестиційного прибутку.

Інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм пп. 170.2.4-170.2.6 цього пункту, крім операцій з деривативами (пп. 170.2.2 п. 170.2 ст. 170 ПК України).

Відповідно до пп. 170.2.1 вказаної статті облік загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами ведеться платником податку самостійно, окремо від інших доходів і витрат. Для цілей оподаткування інвестиційного прибутку звітним періодом вважається календарний рік.

Згідно з пп. 170.2.2 вказаної статті інвестиційний прибуток розраховується як позитивна різниця між доходом, отриманим платником податку від продажу окремого інвестиційного активу, та його вартістю, що визначається із суми витрат на придбання такого активу з урахуванням норм підпунктів 170.2.4 - 170.2.6 цього пункту (крім операцій з деривативами).

Відповідно до пп. 170.2.6 Податкового кодексу України до складу загального річного оподатковуваного доходу платника податку включається додатне значення загального фінансового результату операцій з інвестиційними активами за наслідками такого звітного (податкового) року.

З матеріалів справи вбачається, що згідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 11 березня 2009 року №23, у зв'язку з відступленням учасником цього товариства своєї частки у розмірі 852 000,00 грн., що становить 50% статутного капіталу на користь учасника товариства ОСОБА_4, його частка у статутному капіталі складала 1 704 000,00 грн., що становить 100%.

Довідкою від 24 вересня 2007 року №1380/23-1011/23380212 "Про результати невиїзної документальної перевірки ТОВ "Пластик-Сервіс", складеною ДПІ у Солом'янському районі, встановлено, що статутний фонд ТОВ "Пластик-Сервіс" визначено в розмірі 1 704000,00 грн.

Протоколом загальних зборів учасників учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 11 листопада 2010 року №29 прийнято рішення про збільшення статутного капіталу на 1 500 000,00 грн. та затверджено розмір статутного капіталу у розмірі 8 700 000,00 грн., що скаладає 100%. При цьому частка ОСОБА_4 складає 8 700 000,00 грн., тобто 100 %.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 18 березня 2013 року №32 зменшено статутний капітал на 500 000,00 грн. Розмір статутного капіталу у розмірі 8 200 000,00 грн., що скаладає 100%. При цьому частка ОСОБА_4 складає 8 200 000,00 грн., тобто 100%.

На підтвердження внесених коштів до статутного капіталу ТОВ "Пластик-Сервіс" позивач надав копії наступних документів: банківська виписка ПАТ "Агрокомбанк" від 06 вересня 2010 року, згідно з якою від ОСОБА_4 було прийнято внесок до статутного фонду у розмірі 4 835 000,00 грн. згідно з протоколом від 21 травня 2010 року №26; банківські виписки АТ "ОТП БАНК" у кількості 18 шт. про зарахування коштів від засновника ОСОБА_4, відповідно до яких прийнято внесок до статутного фонду на загальну суму 2 230 000,00 грн.; довідка АТ "ОТП БАНК" про зарахування від позивача суми коштів у розмірі 2 230 000,00 грн.

Крім того, позивачем здійснено поповнення статутного капіталу ТОВ "Пластик-Сервіс" цінними паперами - акціями на суму 517 000,00 грн.

Отже, витрати, понесені позивачем на внески статутного капіталу ТОВ "Пластик-Сервіс" складають 7 582 000,00 грн. (4 835 000,00 грн.+ 2 230 000,00 грн.+ 517 000,00 грн.).

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 07 серпня 2013 року №33 підтверджено, що на підставі договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" від 07 серпня 2013 року №070813-1 ОСОБА_4 відчужено належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" вартістю 500 200,00 грн., що становить 6,1% (пункт 3 вказаного договору).

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 04 квітня 2014 року №35, на підставі договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" від 02 квітня 2014 року №020414 зазначено, що позивач продав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" вартістю 2 000 000,00 грн., що становить 24,39% (пункт 3 вказаного договору).

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 04 квітня 2014 року №35, на підставі договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" від 03 квітня 2014 року №030414 ОСОБА_4 придбав частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" у Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ремточмеханіка" частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" вартістю 500 200,00 грн., що становить 6,1%. Вартість ціни частки відповідно до вказаного договру складає 10 000,00 грн. (пункт 3 договору).

Відповідно до Протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 13 червня 2014 року №36, на підставі договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" від 13 червня 2014 року №130614 позивач продав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" вартістю 500 200,00 грн., що становить 6,1% (пункт 3 вказаного договору).

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ "Пластик-Сервіс" від 26 листопада 2014 року №37, на підставі договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" від 26 листопада 2014 року №261114 позивач продав належну йому частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" вартістю вартістю 500 200,00 грн., що становить 6,1%. Вартість ціни частки відповідно до вказаного договору складає 10 000,00 грн. (пункт 3 договору).

Отже, протягом 2013 року позивачем відчужено частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" у розмірі 500 200,00 грн. та протягом 2014 року відчужено частки у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" в розмірі 3 000 400,00 грн. за 2 510 200,00 грн. та прибано частку у статутному капіталі ТОВ "Пластик-Сервіс" у розмірі 500 200,00 грн. за 10 000,00 грн., а витратна частина позивача складає 7 582 000,00 грн., що підтверджує відсутність доходу позивача.

Таким чином, загальний фінансовий результат операцій з інвестиційними активами за перевірені періоди має від'ємне значення, тобто, фактично у межах спірних правовідносин інвестиційний прибуток відсутній.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані позивачем документи є достатніми доказами, що підтверджують понесення витрат на придбання частики у статутному фонді ТОВ "Пластик-Сервіс".

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 подав до ДПІ у Дніпровському районі декларації про майновий стан і доходи, отримані за 2013 та 2014 роки, разом із додатком 3 "Розрахунок податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб, отриманих від операцій з інвестиційними активами", у яких:

- у 2013 році визначено суму доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу у розмірі 400 875,21 грн. та суму витрат на придбання інвестиційного активу в сумі 7 582 000,00 грн.; фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами складає - 7 181 124,79 грн.;

- у 2014 році визначено суму доходу, отриманого від продажу інвестиційного активу у розмірі 2 318 546,63 грн. та суму витрат на придбання інвестиційного активу в сумі 7 181 124,79 грн.; фінансовий результат від операцій з інвестиційними активами складає - 4 862 578,16 грн.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем не спростовано факту понесення позивачем витрат на придбання інвестиційного активу та не зазначено правової норми, яка б зобов'язувала фізичних осіб при розрахунку інвестиційного прибутку підтверджувати витрати на придбання інвестиційного активу розрахунковими чи касовими документами.

Пунктом 176.1 статті 176 Податкового кодексу України визначено, що платники податку зобов'язані, зокрема, вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку; отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов'язковим.

На вимогу контролюючого органу та в межах його повноважень, визначених законодавством, платники податку зобов'язані пред'являти документи і відомості, пов'язані з виникненням доходу або права на отримання податкової знижки, обчисленням і сплатою податку, та підтверджувати необхідними документами достовірність відомостей, зазначених у податковій декларації з цього податку.

Отже, платник податку не зобов'язаний подавати разом із податковою декларацією відповідні підтверджуючі документи, а повинен лише вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, та отримувати і зберігати протягом строку давності, документи первинного обліку.

Щодо посилання відповідачем на норми Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", Положення про порядок ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки, як правильно зазначив суд першої інстанції, вони не регулюють відносини оподаткування та не поширюються на спірні правовідносини.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість доводів відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин частини першої статті 1087 Цивільного кодексу України, оскільки ця норма не встановлює обов'язку фізичних осіб оформлювати готівкові розрахунки будь-якими розрахунковими документами та не встановлює переліку таких документів і вимог до них.

Підсумовуючи все вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що визначення ОСОБА_4 податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб згідно з податковим повідомленням-рішенням від 03 березня 2016 року № є протиправним, а тому дане податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню.

Крім того, колегія суддів при розгляді справи прийняла до уваги позицію Вищого адміністративного суду України при розгляді справи № 802/3943/13-а (К/8000/5358/14), висловлену в ухвалі від 10.06.2014р.

Таким чином, приймаючи до уваги положення ст.72 КАС України, вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Стаття 71 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доводи апелянта не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст ухвали виготовлено 18.09.2017р.

Керуючись статтями 195, 196, 198, 200, 205, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 р. - залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 квітня 2017 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС м. Києва про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення в повному обсязі.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

М.І. Кобаль

Головуючий суддя Карпушова О.В.

Судді: Епель О.В.

Кобаль М.І.