Справа № 817/179/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Жуковська Л.А.
Суддя-доповідач:Бучик А.Ю.
УХВАЛА

іменем України

"13" вересня 2017 р. Справа № 817/179/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Бучик А.Ю.

суддів: Мацького Є.М.

Шевчук С.М.,

за участю секретаря судового засідання Витрикузи В.П.,

представника позивача Назаренка С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "18" липня 2017 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання незаконними та протиправними дій, скасування звіту ,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" звернулося до суду з адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, в якому з урахуванням заяви про зміну предмету позову просило визнати незаконними та протиправними дії щодо проведення 05.12.2016 періодичного комплексного контролю з оглядом об'єкта оренди щодо позивача, скасувати звіт періодичного комплексного контролю з оглядом об'єкта оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, переданого в оренду позивачу по договору від 05.02.2016 (обліковий номер договору 89), затверджений Начальником РВ ФДМУ по Одеській області Косьміном О.М. 06.12.2016.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 18.07.2017 провадження у справі закрито та роз'яснено, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Зазначає, що контроль за використанням майна (в тому числі за виконанням умов договорів оренди) на основі ст. 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є владною управлінською функцією відповідного суб"єкта, що здійснює державну політику у сфері оренди.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Встановлено, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" (Орендар) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 05.02.2016, предметом якого є передача в строкове платне користування державного нерухомого майна, а саме - асфальтованого покриття (контрольний пропускний майдан), інв. №10332180, реєстровий №38721632.14.АААЖАЛ667 загальною площею 30,00 кв.м, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Старокозаче, 37-й км. автошляху Білгород - Дністровськ - Каушани, пп "Старокозаче", що обліковується на балансі Одеської митниці Державної фіскальної служби, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ТОВ "ЕОС" станом на 31.08.2015 та становить 95693,00 грн., з метою розміщення офс-контейнера брокерської контори (надалі - Договір).

У пункті 8.1 даного договору сторонами обумовлено, що орендодавець має право контролювати умови договору, у тому числі: наявність, стан, напрям та ефективність використання майна, переданого в оренду за цим договором.

На виконання доручення Першого заступника Фонду державного майна України Парфененка Д.М. від 11.11.2016 №10-16-21836, відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 01.12.2016 №1510, посадовими особами відповідача, спільно зі співробітниками Управління служби безпеки України в Одеській області, здійснено періодичний комплексний контроль з оглядом об'єкту нерухомого майна, що належить до державної власності, переданого в оренду позивачу за Договором, за наслідками чого складено звіт, що був затверджений 06.12.2016 начальником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області.

Закриваючи провадження по справі, суд першої інстанції покликався на те, що в даному випадку відповідач, реалізуючи свої повноваження, діяв як сторона договору оренди державного майна, а не як суб"єкт владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Пунктами 1, 7, 9 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідач - суб'єкт владних повноважень, а у випадках, передбачених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, які виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до розгляду в порядку адміністративного судочинства підлягає спір за участю суб'єкта владних повноважень, який в межах спірних правовідносин діє на виконання своїх владних управлінських функцій та/або делегованих повноважених.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 №2269-XII орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності.

Згідно з ст. 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 №2269-XII контроль за використанням майна, переданого в оренду (крім іншого окремого індивідуально визначеного майна), покладається на органи, які відповідно до цього Закону здійснюють державну політику у сфері оренди. Контроль за використанням іншого окремого індивідуально визначеного майна, переданого в оренду, здійснюють органи, уповноважені управляти підприємством, яке є орендодавцем цього майна.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що в межах спірних правовідносин відповідач - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, яке є орендарем за Договором, також виступає органом, що здійснює державну політику у сфері оренди та уповноважене забезпечувати контроль за використанням майна, переданого в оренду за цим Договором.

Пунктами 1, 4 Наказу Фонду державного майна України від 14.05.2012 №655 "Щодо виконання контрольних функцій Фонду державного майна України у сфері оренди", який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.05.2012 за №809/21121, надано повноваження Фонду державного майна України, його регіональним відділенням та представництвам як орендодавцям державного майна за укладеними ними договорами оренди здійснювати такий контроль:

1) постійний документальний (у частині надходжень до державного бюджету плати за оренду державного майна, страхування об'єкта оренди);

2) періодичний комплексний з оглядом об'єкта оренди (згідно з щорічними планами-графіками) щодо:

використання орендованих цілісних майнових комплексів державних підприємств, організацій, їх структурних підрозділів, виконання умов договорів оренди цілісних майнових комплексів державних підприємств;

використання державного майна, переданого в оренду за цими договорами, виконання умов договорів оренди державного нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутного (складеного) капіталу господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю.

За результатами контрольних заходів особами, що його здійснювали, складаються звіти, що містять інформацію за напрямами, визначеними у пункті 1 цього наказу.

Вказане спростовує доводи апелянта щодо статусу відповідача в межах вказаного договору оренди як суб"єкта владних повноважень, але наразі стверджує статус останнього, як сторони договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності.

Колегія суддів погоджується з покликаннями суду першої інстанції, що системний аналіз наведених норм законодавства та положень Договору дає підстави для висновків, що повноваження зі здійснення заходів періодичного комплексного контролю з оглядом об'єкта оренди надаються регіональним відділенням Фонду державного майна України виключно в межах перевірки ними виконання умов договорів оренди, стороною яких вони виступають, а тому в даному випадку відповідач, реалізуючи свої повноваження, діяв як сторона договору оренди державного майна, а не як суб'єкт владних повноважень загалом.

За приписами п. 1 частини 1 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

При цьому недоречним є посилання апелянта щодо обґрунтування власної позиції на наказі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 01.12.2016 №1510, як підтвердження належності дій відповідача щодо проведення періодичного комплексного контролю до владних управлінських функцій, позаяк згаданий наказ позивачем в судовому порядку не оспорюється.

Колегія суддів також зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства"). На це "право на суд", в якому право на доступ до суду є одним з його аспектів, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав цивільного характеру є неправомірним (п. 30 рішення у справі "Наталія Михайленко проти України" від 30.08.2013 року, заява №49069/11).

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" залишити без задоволення, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від "18" липня 2017 р. -без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя А.Ю.Бучик

судді: Є.М. Мацький

С.М. Шевчук

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укртрансагент" вул.Нова, буд.2-А,смт.Гоща,Рівненська область,35400

3- відповідачу: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області вул.Велика Арнаутівська,15,к.1106,м.Одеса,Одеська область,65012

4 - представнику позивача: - ,