Справа № 607/14105/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6873/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року у справі №607/14105/16-а за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И В:

12.12.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - Управління), просив визнати дії Управління щодо перерахунку позивачу та проведення відрахування з пенсійної виплати коштів, передбачених ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» неправомірними і зобов'язати Управління поновити пенсійні виплати у сумі визначені на дату призначення пенсії.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2017 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.05.2017 та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що позивачу відповідно до представлених довідок вибрано оптимальний варіант заробітку, який відповідає період роботи в кооперативі «Прогрес» та із врахуванням даного періоду призначено пенсію. Службовою запискою від 12.04.2016 відкликано акт перевірки №963 від 04.06.2015 заробітної плати з 01.01.1985 по 31.12.1989 позивача в кооперативі «Прогрес» у зв'язку з тим, що даний кооператив не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру. Крім того зазначає, що даний кооператив не перебував на обліку у державних органах, що підтверджено довідками Тернопільської ОДПІ, Тернопільської міжрайонної виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та інформацією Головного управління статистики у Тернопільській області.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що з 22.03.2015 ОСОБА_2 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до матеріалів пенсійної справи страховий стаж ОСОБА_2 становить 34 років 16 днів, призначений щомісячний розмір пенсії за віком станом на 01.04.2015 становив 6080,75 грн.

На звернення позивача щодо зменшення розміру пенсійної виплати з травня 2016 року листом Управління від 21.06.2016 №218/С-11 повідомлено, що відповідно до службової записки від 12.04.2016 заступника начальника відділу контрольно-перевірочної роботи Тернопільського об'єднаного управління, зазначено: не враховувати акт перевірки №963 від 04.06.2015 у зв'язку з тим, що довідка про заробітну плату №1 від 04.01.2012 завірена печаткою, на якій відсутній код ЄДРПОУ, а також кооператив «Прогрес» не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру. Призначений розмір пенсії за віком станом на 01.05.2016 становив 4208,47 грн. Таким чином, за період з 22.03.2015 по 30.04.2016 виникла передплата пенсії в сумі 18397,58 грн., яка на підставі розпорядження від 24.05.2016 утримується з пенсійної виплати у розмірі 20% пенсії з червня 2016 року до повного погашення боргу.

Вважаючи, що зменшення пенсійних виплат призвело до порушення прав, ОСОБА_2 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 ст.19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення визначено Порядком повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою Правління пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 (далі - Порядок №6-4).

Пунктом 3 Порядку №6-4 встановлено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Рішення про стягнення приймає територіальний орган Пенсійного фонду України, в якому пенсіонер перебуває на обліку як одержувач пенсії (додаток 1).

Відтак, зайво виплачені суми пенсії можуть бути утримані відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера (наприклад в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) або подання страхувальником недостовірних даних. Вказаний перелік підстав для утримання надміру виплачених сум пенсії є вичерпним.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що 24.03.2015 ОСОБА_2 подав до Управління заяву про призначення пенсії за віком до якої долучив довідки про заробітну плату за періоди роботи: - з 01.08.1977 по 10.05.1978 в Тернопільському районному управлінні сільського господарства, довідка видана Управлінням агропромислового розвитку Тернопільської районної державної адміністрації; - з 12.05.1978 по 25.10.1982 в Тернопільському райкомі ЛКСМ України, видана Державним архівом Тернопільської області Тернопільської обласної державної адміністрації; - з 01.01.1983 по 25.06.1985 в колгоспі ім. Енгельса, видана Тернопільським державним архівом Тернопільської районної державної адміністрації; - з 01.07.1985 по 02.03.1989 в колгоспі «Комунар», видана Архівним відділом Тернопільської районної державної адміністрації; - з 02.01.1985 по 25.12.1989 по сумісництві в кооперативі «Прогрес», видана кооперативом «Прогрес»; - з 02.03.1989 по 07.08.1998 в сільськогосподарському товаристві «Поділля», видана ПП «Онікс»; - з 01.03.1999 по 30.06.2000 в ПП «Онікс», видана ПП «Онікс».

Актом №963 від 04.06.2015 про результати перевірки достовірності подання довідки про заробіток для обчислення пенсії ОСОБА_2 по підприємству кооператив «Прогрес», складеного головним спеціалістом відділу контрольно-перевірочної роботи Управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі, розбіжностей між довідкою про заробітну плату №1 від 04.01.2012 року та книгами нарахувань зарплати за період з 1985 року по 1989 рік не виявлено. При перевірці використані книги нарахування зарплати з 1985-1989 роки (а.с.34).

Відповідно до представлених довідок вибрано оптимальний варіант заробітку, який відповідає періоду роботи з 01.01.1985 по 31.12.1989 та обчислено розмір пенсії, який станом на 01.04.2015 становив 6080,75 гривень.

Зі змісту службової записки заступника начальника відділу контрольно-перевірочної роботи Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 12.04.2016, копію якої долучено до матеріалів справи Управлінням на запит суду апеляційної інстанції, встановлено, що у зв'язку з тим, що довідка про заробітну плату №1 від 04.01.2012 завірена печаткою, на якій відсутній код ЄДРПОУ, а також кооператив «Прогрес» не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а тому висловлено прохання не враховувати акт перевірки №963 від 04.06.2015.

24.05.2016 Управлінням винесено Розпорядження №1 відповідно до якого акт перевірки №963 від 04.06.2015 відкликано 12.04.2016, сума переплати 18397,59 грн. підлягає поверненню ОСОБА_2

Таким чином, позивачу перераховано пенсію з дати призначення (з 22.03.2015), з середньомісячного заробітку 8380,36 грн., відповідно до наявного трудового стажу з 01.07.2000 по 31.01.2014 та визначено його розмір в сумі 4207,47 грн., а виникла переплата пенсії в сумі 18397,59 грн. утримується з пенсійної виплати позивача у розмірі 20% пенсії з червня 2016 року до повного погашення.

Так, відповідно до ч.1 ст.58 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов'язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в редакції чинній на час звернення позивача про призначення пенсії, (далі - Порядок №22-1) відповідно до п.2.1 якого до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637; довідка про заробітну плату особи за період страхового стажу до 01.07.2000, а починаючи з 01.07.2000 індивідуальні відомості про застраховану особу надаються відділом персоніфікованого обліку.

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 передбачено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Відповідно до п.4.2 Порядку№22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Відтак, саме на органи Пенсійного фонду України покладено обов'язок щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Висновок Управління щодо не можливості враховувати довідку про заробітну плату №1 від 04.01.2012 обґрунтовано тим, що така завірена печаткою, на якій відсутній код ЄДРПОУ, а також кооператив «Прогрес» не включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Такий висновок відповідача суд апеляційної інстанції вважає безпідставним з огляду на наступне.

Згідно з положеннями статей 24 та 25 Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 №1540-VI, чинний на час роботи позивача в Кооперативі «Прогрес», кооперативні організації є юридичними особами та діють на підставі статуту (положення).

Відповідно до ст.26 Цивільного кодексу Української РСР, правоздатність юридичної особи виникає з моменту затвердження її статуту або положення, а у випадках, коли вона повинна діяти на підставі загального положення про організації даного виду, - моменту видання компетентним органом постанови про її утворення. Якщо статут підлягає реєстрації, правоздатність юридичної особи виникає в момент реєстрації.

Згідно з положеннями ст.11 Закону СРСР «Про кооперацію» від 26.05.1988 №8998-11, чинний на час роботи позивача в Кооперативі «Прогрес», кооператив організується за бажанням громадян виключно на добровільних засадах. Створення кооперативу не обумовлюється якимось спеціальним дозволом радянських, господарських та інших органів. Кооператив вважається створеним з моменту реєстрації статуту, який є основним документом, що регулює його діяльність. Статут приймається загальними зборами громадян, які бажають заснувати кооператив. Чисельність членів кооперативу не може бути меншою від трьох чоловік.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.1993 №538 (втратила чинність з 01.01.96) затверджено Положення про Державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України відповідно до якого державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України (надалі - Державний реєстр) - це автоматизований банк даних для забезпечення єдиного державного обліку всіх господарюючих суб'єктів, на які поширюється Закон України «Про державну статистику» і що є юридичними або фізичними особами (підприємцями) і підлягають відповідно до чинного законодавства державній реєстрації.

Згідно з п.5 вказаного Положення державний реєстр складається з інформаційного фонду, до якого входять, зокрема, ідентифікаційний код господарюючого суб'єкта, який є єдиним для всього інформаційного простору України.

При цьому, зобов'язано всі господарюючі суб'єкти, на які поширюється закон України «Про державну статистику», до 1 жовтня 1993 р. подати відповідному органу статистики (Республіки Крим, області, міст Києва і Севастополя) заповнену реєстраційну картку для включення даних про них до Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України.

В подальшому, з метою забезпечення єдиного державного обліку підприємств та організацій усіх форм власності 22.01.1996 Постановою Кабінету Міністрів України №118 (чинна станом на час розгляду справи) затверджено Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, який введено в дію з 1 січня 1996 року, (далі - Положення №118) згідно з яким Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України - це автоматизована система збору, накопичення та обробки даних про підприємства та організації всіх форм власності, а також їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо).

Відповідно до п.3 Положення №118 до Державного реєстру включаються дані про юридичні особи, а також їх філії, відділення, представництва, інші відокремлені підрозділи, що розташовані на території України і провадять свою діяльність на підставі законодавства України.

Згідно з п.15 Положення №118 у разі включення суб'єкта господарської діяльності до Державного реєстру йому встановлюється ідентифікаційний код і коди класифікаційних ознак. Ідентифікаційний код є єдиним для всього інформаційного простору України і зберігається за суб'єктом протягом усього періоду його існування.

Пунктом 16 Положення №118 встановлено, що використання ідентифікаційного коду з Державного реєстру є обов'язковим для всіх видів звітних та облікових документів, які використовуються за межами суб'єктів господарської діяльності. Звітні та облікові документи, в яких відсутній ідентифікаційний код з Державного реєстру, вважаються недійсними, їх використання тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

При цьому, Постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 №118 Міністерству статистики доручено забезпечити формування бази даних Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України на основі Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України із збереженням присвоєних суб'єктам господарської діяльності ідентифікаційних кодів.

Водночас, з 1 січня 2004 року набрав чинності Господарський кодекс України відповідно до ч.7 ст.58 якого встановлювалось, що на печатках і штампах суб'єкта господарювання повинен зазначатись ідентифікаційний код, за яким цього суб'єкта включено до державного реєстру суб'єктів господарювання, або ідентифікаційний код громадянина-підприємця.

Державна реєстрація юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців шляхом внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців як автоматизованої системи збирання, накопичення, захисту, обліку та надання інформації про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 №755-IV, який набрав чинності з 1 липня 2004 року.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (в редакції від 15.05.2003) (далі - Закон №755- IV) дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до ч.1 ст.17 Закону №755-IV відомості про юридичну особу або фізичну особу - підприємця включаються до Єдиного державного реєстру шляхом внесення записів на підставі відомостей з відповідних реєстраційних карток.

Відповідно до п.3 «Прикінцевих положень» Закону №755-IV закони, нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На підставі системного аналізу вказаних законодавчих положень, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що на час діяльності кооперативу «Прогрес» та на час роботи позивача в ньому законодавцем не ставились вимоги щодо реєстрації кооперативу як юридичної особи при його створенні (правоздатність юридичної особи виникала з моменту затвердження її статуту або положення, створення кооперативу не обумовлюється якимось спеціальним дозволом) та щодо обов'язкового зазначення ідентифікаційного коду на печатці кооперативу. При цьому створений з 1993 року Державний реєстр звітних (статистичних) одиниць України, а в подальшому Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України мали на меті забезпечення єдиного державного обліку всіх господарюючих суб'єктів, забезпечення єдиних принципів ідентифікації суб'єктів господарської діяльності, накопичення статистичної інформації. Вимога щодо обов'язкового зазначення на печатках і штампах суб'єкта господарювання відомості про код ЄДРПОУ законодавцем встановлена з 2004 року.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що дані до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України вносились на основі Державного реєстру звітних (статистичних) одиниць України із збереженням присвоєних суб'єктам господарської діяльності ідентифікаційних кодів.

До матеріалів справи долучено витяг з «ІКІС ПФУ: Відомості з реєстру страхувальників. Картка страхувальника» (ІКІС - інтегрована комплексна інформаційна система Пенсійного фонду України призначена для комплексної автоматизації як головних технологічних процесів Пенсійного фонду України (збирання, акумуляція та витрати пенсійних коштів, призначення та виплати пенсій, облік страхувальників, застрахованих осіб та пенсіонерів), так і інших технологічних процесів, що пов'язані з вказаними основними (забезпечення обслуговування відвідувачів, документообіг та контроль виконання, бухгалтерський облік, кадрове забезпечення, інформування громадян, аналіз та прогнозування, комплексний захист інформації тощо) згідно з яким кооператив «Прогрес» з кодом ЄДРПОУ страхувальника 14034159 знято з обліку в МДЗУ 15.03.2015.

Суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутність коду ЄДРПОУ на печатці кооперативу та не включення такого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не може бути самодостатньою підставою для вилучення спірного періоду зі стажу, який дає право на призначення та нарахування пенсії, оскільки обов'язковість таких вимог на момент створення та діяльності кооперативу «Прогрес» законодавцем не встановлювалась. При цьому, довідка про заробітну плату №1 від 04.01.2012 не є ані обліковим, ані звітним документом.

Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції свідок ОСОБА_3 пояснив, що він працював директором кооперативу «Прогрес» в 1989-1995, та підтвердив, що позивач працював на посаді бухгалтера даного кооперативу та отримував заробітну плату в розмірах, що відображені у Книгах нарахувань заробітної плати.

В свою чергу, згідно ст.25 Закону СРСР «Про кооперацію» від 26.05.1988 кооператив може залучати для роботи за трудовим договором громадян, які не є членами кооперативу, з оплатою їх праці за погодженням сторін. На осіб, які працюють кооперативах у вільний від основної роботи час, обмеження, передбачені законодавством про сумісництво, не поширюються. За громадянами, які працюють в кооперативі, зберігаються пенсія, стипендія за місцем навчання і заробітна плата за місцем основної роботи в повному розмірі. Члени кооперативу, які своєю працею беруть участь у його діяльності, підлягають соціальному страхуванню і соціальному забезпеченню нарівні з робітниками і службовцями. Час роботи в кооперативі включається в трудовий стаж. Кооператив для реалізації прав, що надаються членам кооперативу по соціальному страхуванню і соціальному забезпеченню, вносить у державний фонд соціального страхування відрахування від своїх доходів у порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Відповідно до ч.2 та 3 ст.34 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 №1087-IV для здійснення мети і статутних завдань кооперативна організація може залучати до роботи за трудовим договором осіб, які не є її членами. У разі залучення осіб на визначений строк чи на час виконання певної роботи за згодою сторін між кооперативною організацією та найманим працівником може укладатися договір у формі контракту. Кооперативна організація самостійно визначає форми і систему оплати праці своїх членів і найманих працівників з урахуванням вимог, встановлених законодавством.

Відтак, сама по собі відсутність записів у трудовій книжці чи відсутність індивідуальних відомостей про застраховану особу (сплату страхових внесків в ПФУ) не може бути достатнім та належним доказом підтвердження відсутності трудових відносин як позивача так і інших працівників з кооперативом «Прогрес».

Отже, працюючи в кооперативі по сумісництві час роботи в такому підлягав включенню в трудовий стаж, а кооператив вносив за позивача у державний фонд соціального страхування відрахування від своїх доходів у порядку і розмірах, встановлених діючим на той час законодавством. На запит суду апеляційної інстанції про підтвердження (спростування) вище викладено відповідачем суду доказів не подано.

До матеріалів справи також долучено Постанову слідчого Нацполіції від 31.03.2017, згідно якої закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, щодо працівників кооперативу «Прогрес» у зв'язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що належними та допустимими доказами не підтверджено наявність зловживань та недобросовісності з боку пенсіонера (позивача), а твердження Управління про подання страхувальником недостовірних даних не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо неправомірності дій Управління при перерахуванні пенсії позивача та проведенні відрахування з пенсійної виплати коштів передбачених ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 травня 2017 року у справі №607/14105/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик

Повний текст Ухвали складено 18.09.2017