Справа № 461/4166/16-а
Суддя: Костів Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7913/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Костіва М.В.

суддів Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.

за участю секретаря Богдан А.О.,

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідачів Крупника П.В., Грицини Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Департаменту містобудування Львівської міської ради на постанову Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2017 в справі №461/4166/16-а за позовом ОСОБА_4 до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дорошенка 25», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправними та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки; скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт,

встановив:

ОСОБА_4 (надалі - позивач) звернувся в суд з позовом до Департаменту містобудування Львівської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові, треті особи: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дорошенка 25», ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання протиправним та скасування містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки; скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1. Листом від 05.05.2016 р. № 97 гр. ОСОБА_6 було видано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 для реконструкції з розширенням нежитлових приміщень за рахунок надбудови мансардного поверху та пристосування під дві житлові квартири та офісне приміщення на АДРЕСА_1. Із містобудівними умовами позивач не погоджується і вважає, що вони грубо порушують законодавство та його права та інтереси.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2017 адміністративний позов задоволено повністю: визнати протиправними та скасовано Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1, видані громадянину ОСОБА_6, на реконструкцію з розширенням нежитлових приміщень за рахунок надбудови мансардного поверху та пристосування під дві житлові квартири та офісне приміщення на АДРЕСА_1 (лист від 05.05.2016 р. № 97); скасовано реєстрацію Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція з розширенням нежитлових приміщень за рахунок надбудови мансардного поверху та пристосуванням під дві житлові квартири та офісне приміщення на АДРЕСА_1» за №ЛВ68 від 01.07.2016; вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Департамент містобудування Львівської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при ухваленні даної постанови було зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та порушено норми матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник апелента підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів.

Представник позивача вимоги апеляційної скарги заперечив за їх безпідставністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників судового процесу, проаналізувавши доводи апелянта та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, апеляційний суд дійшов переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_7 є власником АДРЕСА_1, що підтверджується інформаційною довідкою.

05.05.2016 року Управлінням архітектури Департаменту містобудування Львівської міської ради надано містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1 замовнику - ОСОБА_6

Згідно з Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №41554891 від 31.07.2015 р., ОСОБА_6 є власником нежитлових приміщень 19-1, 19-2, 19-3 будинку АДРЕСА_1, загальною площею 52,2 кв.м.

Не погоджуючись із зазначеними вище містобудівними умовами, вважаючи їх такими, що порушують законодавство, а також його права та інтереси, позивач оскаржив їх до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи адміністративний позов, керувався наступними мотивами, з якими погоджується суд апеляційної інстанції.

Спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників (ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттекамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення) (п. 2 ст. 1).

Згідно з п. 6 ч. ст. 1 зазначеного вище Закону спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Таким чином, оскільки відповідно до п. 2 ст. 1 Закону горище є допоміжним приміщенням, воно належить до приміщень загального користування, а отже є спільним майном багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, горище відноситься до допоміжних приміщень і є спільною сумісною власністю усіх співвласників будинку. Влаштування мансардного поверху можливе лише за рахунок використання (приєднання, привласнення) простору горища і зміни огороджувальних конструкцій (перекриття та даху будинку), тобто за рахунок спільного майна. Влаштування мансардного поверху за рахунок спільного майна потребує згоди співвласників. Надання відповідачем дозволу на влаштування мансардного поверху без згоди співвласників порушує їх право власності.

Відповідно до п.8 ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14.05.2015 управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов'язків співвласників, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку.

Згідно зі ст. 10 цього Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об'єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об'єднань співвласників багатоквартирних будинків (п. 1 ст. 10).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 10 Закону, до повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про проведення поточного і капітального ремонтів, реконструкції, реставрації, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку та визначення підрядників для виконання таких робіт.

Таким чином, починаючи з 01.07.2015 року (дата набрання чинності Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку») для розгляду питання про можливість реконструкції нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку з надбудовою мансарди за рахунок горища необхідна згода співвласників будинку, підтверджена протоколом загальних зборів співвласників.

З матеріалів справи, зокрема, протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 вбачається, що власники квартир не надавали своєї згоди на реконструкцію нежитлових приміщень у вказаному будинку.

Крім того, пунктом 13 інформаційної картки адміністративної послуги, яку надає Департамент містобудування, затвердженої рішенням виконкому ЛМР від 16.03.2015р. №219, щодо надання містобудівних умов та обмежень, передбачено необхідність подання завіреної нотаріально або директором Львівського комунального підприємства, що обслуговує житловий фонд, згоди всіх власників квартир житлового будинку при розширенні площі приміщень за рахунок простору горища, що перебуває у спільній сумісній власності.

Докази надання згоди власників квартир у зазначеній вище формі в матеріалах справи відсутні, не надавалися вони і представником відповідача ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанції.

Зазначене свідчить про неправомірність дій відповідача - Департаменту містобудування Львівської міської ради при наданні адміністративної послуги «Надання містобудівних умов та обмежень на реконструкцію, реставрацію окремих частин житлових та нежитлових приміщень існуючих багатоквартирних житлових будинків без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані при зміні функції житлового приміщення на нежитлову або при зміні функції нежитлового приміщення на житлову, а також при зміні техніко-економічних показників житлових та нежитлових приміщень (будівель)», оскільки така була надана без всіх необхідних документів.

Матеріалами справи також підтверджується, що 01.07.2016 р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові було прийнято рішення про реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція з розширенням нежитлових приміщень за рахунок надбудови мансардного поверху та пристосуванням під дві житлові квартири та офісне приміщення на АДРЕСА_1» за № ЛВ 68.

Змістом даної декларації підтверджується, що замовником вказано - Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки на АДРЕСА_1, затверджені Департаментом містобудування ЛМР за №97 від 05.05.2016 р.

На підставі оскаржуваних містобудівних умов та обмежень ОСОБА_6 подав декларацію про початок виконання будівельних робіт, за результатами розгляду якої Інспекцією було прийнято рішення про її реєстрацію.

Відповідно до п. 17-18 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 р. № 747), орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом п'яти робочих днів з дня надходження до нього декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та здійснює дії щодо внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає з письмовим обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації, декларацію про початок виконання будівельних робіт замовникові (його уповноваженій особі) для усунення виявлених недоліків, якщо у декларації не відображено інформації щодо замовника, назви чи адреси об'єкта, документа, що підтверджує право власності чи користування земельною ділянкою (крім випадків, визначених пунктом 7 цього Порядку), містобудівних умов та обмежень (крім об'єктів, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються), проектувальника, головного архітектора та/або головного інженера проекту, осіб, відповідальних за проведення авторського і технічного нагляду.

Таким чином, колегія суддів вважає підставним висновок суду першої інстанції про те, що інформація (її наявність чи відсутність) у декларації щодо містобудівних умов та обмежень має безпосереднє значення у прийнятті Інспекцією рішення про реєстрацію такої декларації.

В протилежному випадку, відсутність у декларації інформації про містобудівні умови та обмеження (або невідповідність такої інформації дійсності) виключає можливість реєстрації декларації та є підставою для прийняття Інспекцією рішення про повернення декларації.

Нормами Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт зазначена вище умова є підставою для скасування реєстрації декларації органом державного архітектурно-будівельного контролю, а також за рішенням суду.

До вказаного слід такого додати, що постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2017 року визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №63 від 02.03.2016 року «Про затвердження висновку міжвідомчої комісії при виконкомі щодо технічної можливості проведення реконструкції нежитлових приміщень (заг.площа 52.2 кв.м.) в будинку по АДРЕСА_1 під дві квартири та офіс».

Враховуючи вищезазначене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що надавши адміністративну послугу без документів, подання яких передбачено Законом та рішенням Львівської міської ради від 16.03.2015 №219, відповідач порушив положення ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А також, беручи до уваги обставини протиправності Містобудівних умов та обмежень за № 97 від 05.05.2016р., відомості про які було внесено в Декларацію про початок виконання будівельних робіт, реєстрація спірної Декларації також підлягає скасуванню.

Щодо посилань апелянта на ту обставину, що відповідачем не порушено права, свободи та інтереси позивача, то суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 55 Конституції України, пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 9-зп від 25 грудня 1997 року (справа за зверненнями жителів міста Жовті Води) будь-яка особа має право звернутись до суду, якщо її права порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до пункту 8 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду.

Таким чином, судовому захисту в адміністративних судах України підлягають порушені права, свободи та законні інтереси особи в публічно-правових відносинах.

Позивач зазначає, що його права як співвласника спільного майна будинку порушені, оскільки містобудівні умови та обмеження, що оскаржуються, свідчать про наявність права на забудову без згоди співвласників будинку.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст.200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення судових витрат, а саме - витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 1600 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 87 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 87 КАС України витрати на правову допомогу належать до витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України витрати, пов'язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, передбачених законом.

Враховуючи викладене, фактично понесені стороною, на користь якої ухвалено судове рішення в адміністративній справі, витрати на правову допомогу у такій справі підлягають компенсації за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень на підставі рішення суду.

З наданих представником позивача документів видно, що останньому було надано правову допомогу, яка складається з таких послуг: підготовка та подання письмового заперечення на апеляційну скаргу Департаменту містобудування Львівської міської ради; участь у судовому засіданні.

Проте, обсяг витраченого на підготовку та подання письмового заперечення часу об'єктивно не підтверджено належними доказами, а також такий вид допомоги не передбачено договором про надання правової допомоги №15/06 від 15.06.2016, в якому визначено вичерпний перелік послуг, що надаються за договором.

Окрім цього, позивач має право на відшкодування витрат на правову допомогу лише в разі з'ясування, що така допомога була фактично та необхідно понесеною.

Оскільки такі вимоги не дотримані позивачем, представлені ним документи не дають можливість з'ясувати зазначене коло питань, тому підстави для відшкодування витрат на правову допомогу за рахунок бюджетних призначень відповідачів не встановлені.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Департаменту містобудування Львівської міської ради залишити без задоволення, а постанову Галицького районного суду м. Львова від 16.05.2017 в справі №461/4166/16-а - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом 20-ти днів після набрання нею законної сили, а у разі складення такої в порядку ч. 3 ст. 160 КАС України, протягом того ж строку з часу складення в повному обсязі.

Головуючий суддя М. В. Костів
судді Н. В. Бруновська
Р. М. Шавель

Повний текст ухвали складено 15.09.2017.