Справа № 242/2832/15-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Пирогова Л.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року справа №242/2832/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

секретар судового засідання Куленко О.Д.,

за участі позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 30 грудня 2016 року у справі № 242/2832/15-а за позовом ОСОБА_2 до Обласного управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про встановлення відсутності вини, визнання незаконної бездіяльності,

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Обласного управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області із вимогами про встановлення відсутності вини в ДТП 18 липня 2014 року, що сталось на перехресті вулиці Університетської і проспекту Комсомольському у Ворошиловському районі міста Донецька; визнання незаконною бездіяльність працівників Обласного управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області у відсутності протоколу про адміністративне правопорушення від 18 липня 2014 року у відношенні ОСОБА_3 та направлення адміністративного матеріалу в судові органи.

Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 30 грудня 2016 року у справі № 242/2832/15-а закрито провадження у цій справі, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що до теперішнього часу справу не розглянуто та є великі сумніви, що у ОСОБА_3 були . Крім того, відсутня постанова про відкриття кримінальної справи. На підставі ст. 219 КПК України закінчилися всі строки до судового слідства. Розгляд справи необхідний для отримання автостраховки, для відновлення автомобіля зятя апелянта.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник відповідача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах апеляційної скарги відповідно до частини 1 статті 195 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), встановила наступне.

Закриваючі провадження у справі за вказаним адміністративним позовом, суд першої інстанції виходив з того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Пленум Вищого адміністративного суду України постановою від 20 травня 2013 року №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» роз'яснив, що за змістом частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Кримінальне судочинство, згідно зі рішенням Конституційного Суду України від 23.05.2001 № 6-рп/2001 - це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу - підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Також, Конституційний Суд України у справі № 19-рп/2011 зазначив, що правовідносини, які мають місце під час розгляду заяв, скарг і повідомлень, в тому числі заяву про злочин, за своєю правовою природою є кримінально-процесуальними, тому перевірка скарг на рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень має відбуватися у тому ж процесуальному порядку і тим же судом, на який відповідно до закону покладені повноваження щодо перевірки й оцінки доказів у кримінальній справі, тобто судом із розгляду кримінальних справ.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0002014 від 18.07.2014 внесено відомості про вчинення злочину за ч.1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, що сталася 18 липня 2014 року на перехресті вул. Університетської та пр. Комсомольського у Ворошиловському районі м. Донецька, зіткнення автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2, в результаті якої ОСОБА_3 було травмовано (а.с.54).

Згідно п. 6.1 розділу VI наказу Міністерства Внутрішніх справ України, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 24.04.2009 №374/16390 «Про затвердження Інструкції з оформлення працівниками Державтоінспекції МВС матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» передбачено, що у випадках, коли учасникам ДТП заподіяно тілесних ушкоджень, викликається слідчий для проведення огляду місця події відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди складено саме слідчим ВР ДТП СУ ГУМВС України в Донецькій області.

Статтею 17 КАС України визначено юрисдикцію адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ.

У відповідності до вимог п.2 ч.3 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи, що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Згідно ст. 157 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, оскільки судом встановлено, що предметом спору у даній справі є дії посадових осіб у кримінальному провадженні № 0002014, внесеним 18.07.2014 до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та досудове розслідування по теперішній час триває, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що провадження в справі необхідно закрити, оскільки дана справа підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що місцевим судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

На підставі викладеного, місцевий суд дійшов вірного висновку, що ця справа не належить до юрисдикції адміністративних судів та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі, ухвала суду є законною і обґрунтованою, доводи апеляційної скарги висновки викладені в судовому рішенні не спростовуються, підстави для скасування відсутні.

В повному обсязі ухвала виготовлена 12 вересня 2017 року.

Керуючись статтями ст. 195, 197, 199, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Селидівського міського суду Донецької області від 30 грудня 2016 року у справі № 242/2832/15-а за позовом ОСОБА_2 до Обласного управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про встановлення відсутності вини, визнання незаконної бездіяльності - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення її в повн6ому обсязі.

Головуючий: І.В.Сіваченко

Судді: О.О.Шишов

О.О.Чебанов