Справа № 826/10108/16
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА
Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі Відповідач, МВС України) у якому просив визнати відмову відповідача у виплаті одноразової грошової допомоги як інваліду війни ІІІ групи незаконною та зобов`язати здійснити нарахування одноразової грошової допомоги у розмірі, чинному на день звернення до суду, 150-кратного прожиткового мінімуму як інваліду війни 3 групи, настання інвалідності спричинене захистом Батьківщини, провести її негайну виплату.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року зазначений адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі (за текстом апеляційної скарги).

Заслухавши позивача та представника відповідача, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову - скасувати, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є зокрема, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є інвалідом війни ІІІ групи інвалідності, настання якої спричинене захистом Батьківщини згідно із довідкою МОЗ України до акту огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0198276 від 26.01.2016 року (а.с.6).

Інвалідність призначена довічно через захворювання, пов`язані із захистом Батьківщини під час служби в органах внутрішніх справ і виконання бойових та спеціальних завдань в зоні проведення АТО на посадах начальника штабу та т.в.о. командира добровольчого батальйону міліції спецпризначення «Золоті ворота» ГУ МВС України в місті Києві в період з 19.08.2014 р. по 06.11.2015 року.

Внаслідок отриманих хвороб позивач став непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час, що підтверджується постановою ВЛК ГУ МВС України в місті Києві від 17.11.2015 р. № 73/15 (а.с.7).

28.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до Міністра МВС України щодо отримання одноразової грошової допомоги (а.с.8).

Листом № 15/2-с-170 від 29.02.2016 МВС України відмовлено ОСОБА_1 в отриманні одноразової грошової допомоги, як інваліду війни, у зв`язку з тим, що інвалідність позивача настала від захворювання, внаслідок захисту Батьківщини, а зазначене формулювання не підпадає під виплату вказаної допомоги (а.с.9-10).

Не погоджуючись з вищезазначеною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги, яке виникло 26.01.2016, відповідно до довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення останньому інвалідності ІІІ групи, настання якої спричинене захистом Батьківщини.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно із довідкою МСЕК серії АВ 0198276 від 26.01.2016, ОСОБА_1 має ІІІ групу інвалідності, яка встановлена довічно із формулювання причини інвалідності - захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

Згідно постанови ВЛК ГУ МВС України в місті Києві від 17.11.2015 р. № 73/15 на час звільнення зі служби 06.11.2015 за медичними документами позивач має інвалідність «ТАК, пов`язану із захистом Батьківщини» та «ТАК, пов`язане із проходженням служби в ОВС».

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом, вищезазначені довідка МСЕК та постанова ВЛК ГУ МВС України в місті Києві були чинними та не скасованими.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення, формування в суспільстві шанобливого ставлення до них регламентовано Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі по тексту Закон № 3551-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.1 абз. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать інваліди з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Пунктом 12 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 р. № 302, зокрема зазначено, що посвідчення інвалідам видаються органами праці та соціального захисту населення на підставі довідки медично-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності.

Визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтва у військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на збори, і колишніх військовослужбовців здійснюється згідно із наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 р. № 402, яким затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі по тексту Положення № 402) та покладено на військово-лікарські експертизи.

Згідно із п. 21.5 Положення № 402 постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань.

б) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії.

При ураженнях, зумовлених дією ДІВ, КРП, джерел ЕМП, ЛВ, мікроорганізмів I - II груп патогенності, а також токсичних речовин, які виникають у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби, приймається постанова «Травма (зазначити фактор), ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби».

Враховуючи вищезазначені правові положення, позивач є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ в зоні проведення АТО і на нього розповсюджуються вимоги Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі по тексту Закон № 2011-XII).

Відповідно до ст. 12 Закону № 2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 3 Закону № 2011-XII військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 р. № 850 (надалі Порядок № 850).

Відповідно до пп. 2 п. 3 вказаного Порядку грошова допомога призначається і виплачується у разі: установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Вказані положення кореспондують із пп. 1 п. 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі Порядок № 975).

Відповідно до п. 3 названого Порядку у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, з висновків ВЛК ГУ МВС України у м. Києві вбачається, що обидві причини захворювання позивача нерозривно пов`язані між собою, тому зазначення в акті МСЕК про зв`язок захворювання позивача із захистом Батьківщини при виконанні обов`язків військової служби не може бути перешкодою для виплати йому одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 та Порядку № 975.

Між тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 порушено порядок звернення за одноразовою грошовою допомогою, виходячи з наступного.

Правовими положеннями п. 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

· заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

· довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

- акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

- сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

- документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Як вже зазначалось, вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 28.01.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про отримання одноразової грошової допомоги до Міністра МВС України (а.с.8).

Разом з тим, ОСОБА_1 проходив службу в Головному управлінні МВС України в місті Києві.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що позивачем було порушено порядок звернення із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, як це передбачено п.7 Порядку № 850.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого права, оскільки в даному випадку, МВС України є неналежним відповідачем по справі, а тому в задоволенні позову має бути відмовлено.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В даному випадку, МВС України, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій відповідно до норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції рішення прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні вимог адміністративного позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити повністю.
Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2017 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Головуючий суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Карпушова О.В.