Справа № 597/1088/16-а,2-а/597/28/16
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/2614/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Заліщицькому районі Тернопільської області на постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Заліщицькому районі Тернопільської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИЛА :

Позивачка 07.11.2011 року звернулась із позовом в суд та просить визнати не правомірними дії УПФУ в Заліщицькому районі щодо перерахунку їй пенсії без врахування інших виплат - матеріальної допомоги, індексації заробітної плати та грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів та зобов'язати УПФУ в Заліщицькому районі здійснити їй перерахунок та виплату пенсії за віком державного службовця з 28.10.2013року, виходячи із розміру 84% суми заробітної плати з урахуванням інших виплат, а саме, матеріальної допомоги, індексації заробітної плати та грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, вказаних у довідці УСЗН Заліщицької РДА №1551 від 28.10.2013 року та стягнути з відповідача в її користь 551,20 грн. сплаченого судового збору при подачі позову до суду.

У письмовій заяві від 09.11.2016 року позивачка ОСОБА_1 просить не розглядати її позовну вимогу про визнання дій відповідача не правомірними, оскільки вона від неї відмовляється. На решті позову наполягає та просить його задоволити. Також просить поновити їй пропущений строк звернення до суду з даним позовом, так як стверджує, що він пропущений з поважних причин, про що надає відповідні докази.

В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що з 17.11.2008 року їй призначено пенсію за віком у розмірі 80 відсотків суми її місячної заробітної плати. 28.10.2013 року вона звільнилась з роботи в УСЗН Заліщицької РДА та звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. Пенсію їй перераховано в розмірі 84 відсотки і з того часу її розмір не змінювався, тому 27.07.2016 року вона знову звернулась до відповідача за перерахунком пенсії, так як з 01.05.2016 року в державних службовців збільшилась заробітна плата. В цьому перерахунку їй було відмовлено, однак позивачка дізналась, що при перерахунку пенсії у 2013 році відповідачем не було взято до уваги усі складові її заробітної плати за період з 01.11.2011 року по 31.10.2013 року, які зазначені у довідці №1551 від 28.10.2013 року УСЗН Заліщицької РДА. Зокрема, при перерахунку їй пенсії відповідачем у 2013 році, не було включено суми матеріальної допомоги, індексації заробітної плати, грошової допомоги у розмірі 10 місячних посадових окладів, хоча з даних сум сплачено єдиний соціальний внесок. Відмову свою УПФУ в Заліщицькому районі мотивувало тим, що вищевказані виплати не входять до складу заробітної плати, а тому підстав для включення їх до розрахунку зарплати з якої обчислювалась пенсія не було. З таким твердження відповідача позивачка не згідна, його відмову у перерахунку пенсії вважає не правомірною, тому, як вона стверджує, вимушена звертатись до суду з даним позовом для захисту свого права на пенсійне забезпечення.

Оскаржуваною постановою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28.11.2016 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що Законом України Про державну службу, який набрав чинності 01.05.2016 року не передбачено жодного виду перерахунків пенсії державним службовцям. Що стосується перерахунку позивачці пенсії у 2013 році, представник відповідача у запереченні зазначає, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, індексація заробітної плати, грошова винагорода в розмірі 10 окладів при виході на пенсію не входять до інших надбавок, які виплачуються державним службовцям, то підстав для включення даних виплат до розміру заробітної плати для перерахунку пенсії не було.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця. Чинне законодавство, як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога, належать до додаткових видів грошового забезпечення і приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження. Таким чином, пенсія позивачки повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги, індексації заробітної плати, грошової допомоги при виході на пенсію, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування. Отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером за віком і перебуває на обліку в УПФУ в Заліщицькому районі. Пенсію їй призначено в розмірі 84 відсотки заробітної плати, згідно з положеннями ст.37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.03.1993 року в редакції, чинній на час призначення пенсії.

28.10.2013 року позивачка звільнилась з роботи в УСЗН Заліщицької РДА та звернулась до відповідача із заявою про перерахунок пенсії. До заяви позивачкою було додано довідки УСЗН Заліщицької РДА №№1550, 1551 від 28.10.2013 року про складові заробітної плати.

Як зазначає позивачка, пенсію їй перераховано у розмірі 84 відсотки від заробітку, однак не всі складові заробітної плати, з яких сплачено внески, взято відповідачем до уваги.

Дане підтверджується відповіддю УПФУ в Заліщицькому районі позивачці №1323/02 від 05.08.2016 року, в які йдеться про те, що для обчислення пенсії позивачці включено лише посадовий оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років, надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи та премії. Матеріальні допомоги, індексацію та грошову винагороду при виході на пенсію не було включено до розміру заробітної плати для перерахунку пенсії, оскільки дані виплати не входять до інших надбавок.

Згідно довідки №1550 від 28.10.2013 року виданої УСЗН Заліщицької РДА заробітна плата ОСОБА_1 станом на 28.10.2013 року становила 1460,40 грн., та складалась із посадового окладу - 1147,00 грн., надбавки за ранг - 70,00 грн., надбавки за вислугу років - 243,40 грн.

Згідно довідки №1551 від 28.10.2013 року УСЗН Заліщицької РДА надбавка ОСОБА_1 за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за період з 01.11.2011 року по 28.10.2013 року становила 5806,61 грн., премії - 2397,47 грн., матеріальна допомога - 2562,40 грн., індексація заробітної плати - 6687,87 грн., 10 окладів при виході на пенсію - 11470,00 грн.

Відповідно до ст.37 ч.1 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року №3723-XII (який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до ч.5 зазначеної статті, визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 1 ч.1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст.2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати, входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Статтею 33 ч.2 ЗУ Про державну службу передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно з положеннями ст.37 ч.2 вказаного закону пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 33 ч.7 ЗУ Про державну службу передбачено, що державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватись матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.2 ч.2 ЗУ Про оплату праці в структуру заробітної плати входить також додаткова заробітна плата, яка визначена як винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантії і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема, до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань входить до системи оплати праці державного службовця.

Чинне законодавство, як загальне, так і спеціальне відносить до складу заробітної плати також інші виплати. При цьому надбавки, запроваджені нормативно-правовими актами, матеріальна допомога, належать до додаткових видів грошового забезпечення і приймаються в розрахунок при нарахуванні пенсії лише особам, які отримували такі надбавки під час перебування на державній службі та були звільнені зі служби після їх запровадження.

Таким чином, пенсія позивачки повинна обчислюватись із заробітної плати, яку вона фактично отримувала на день звільнення, в тому числі з урахуванням матеріальної допомоги, індексації заробітної плати, грошової допомоги при виході на пенсію, на які нараховувались страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Така правова позиція узгоджується з судовою практикою Верховного Суду України (постанова від 20.02.2012 року справа №21-430а11, постанова від 28.05.2013 року справа №21-97а13), що в силу вимог ст.244-2 ч.1 КАС України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Враховуючи встановлені обставини по справі, вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Заліщицькому районі Тернопільської області про зобов'язання здійснити перерахунок пенсії є підставними, тому їх слід задоволити.

Що стосується клопотання позивачки про поновлення їй пропущеного строку звернення до суду, вважаю наступне: для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ст.99 ч.2 КАС України).

Позивачка звернувшись 28.10.2013 року із заявою до відповідача про перерахунок пенсії, повинна була дізнатись, що перерахунок їй проведено, однак до уваги при цьому не було взято усі складові її заробітної плати за період з 01.11.2011 року по 31.10.2013 року, що зазначені у довідці №1551 від 28.10.2013 року УСЗН Заліщицької РДА.

Тому, строк звернення позивачки до суду повинен обчислюватись саме з 28.10.2013 року, і на даний час він пропущений за період з 28.10.2013 року по 06.05.2016 року, оскільки дана позовна заява надійшла в суд 07.11.2016 року.

Статтею 100 КАС України передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї документів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позивачка ОСОБА_1 заявила клопотання про поновлення строку звернення до суду, надавши при цьому докази його пропуску з поважних причин, зокрема, ксерокопію паспорта громадянина України, з відмітками про перебування за кордоном, свідоцтво про смерть чоловіка та докази його тривалого лікування від онкологічного захворювання в період, який наразі просить поновити їй як строк звернення до суду з позовом позивачка ОСОБА_1

Переконаний, що докази на які посилається позивачка є вагомими, та з їх урахуванням пропущений строк звернення до суду з 28.10.2013 року по 06.05.2016 року підлягає поновленню.

А тому висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 200 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Управління пенсійного фонду України у Заліщицькому районі Тернопільської області залишити без задоволення.

Постанову Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28.11.2016 року у справі № 597/1088/16-а залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4