Справа № 727/5788/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 727/5788/17

Головуючий у 1-й інстанції: Смотрицький В.Г.

Суддя-доповідач: Кузьмишин В.М.

07 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання неправомірною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання виконати перерахунок пенсії,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2017 року позивач звернулась до Шевченківського районного суду м. Чернівці з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання відмови неправомірною та зобов'язання відповідача здійснити з 29.05.2017 року перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії, з урахуванням усіх складових заробітної плати відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду в Чернівецькій області, в тому числі: матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових потреб та індексації заробітної плати, в розмірі 80 % суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року позов задоволено.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. ст. 183-2, 197 КАС України проводить розгляд справи у порядку письмового провадження. За таких умов згідно з ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 41 КАС України повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та з 17.02.2014 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" у розмірі 80 % від заробітної плати.

29 травня 2017 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про перерахунок їй пенсії з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та індексації пенсії, оскільки вони не були включені до складу заробітної плати, з якого їй була призначена пенсія.

Відповідач листом від 31.05.2017 року № 134/Г-11 відмовив позивачу у перерахунку пенсії.

Не погодившись із такою відмовою, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області безпідставно відмовлено позивачу в проведенні перерахунку та виплаті пенсії у відповідності до ст.ст. 33, 37, 37-1 Закону України "Про державну службу" в редакції, що діяла на момент призначення пенсії, оскільки з матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових потреб та індексації позивачем були сплачені страхові внески, що підтверджується довідкою про складові заробітної плати.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

За змістом ст. 37 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

При цьому, внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" № 3668-VI від 08 липня 2011 року зміни до статті 37 Закону України "Про державну службу" щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії державним службовцям у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

З матеріалів справи встановлено, що позивачу при призначенні пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" не були враховані усі складові заробітної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавку за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Частиною 7 ст. 33 Закону України "Про державну службу" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) встановлено, що умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Ст. 41 Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" визначено виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно зі ст.2 Закону України "Про оплату праці" та Наказу Державного комітету статистики України № 5 "Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати" від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових потреб та індексація, на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються при обчисленні розміру пенсії.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, від 14.05.2013 у справі № 21-125а13, від 28.05.2013 у справі № 21-97а13, від 06.11.2013 у справі № 21-350а13.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії державного службовця з урахуванням у складі заробітної плати сум матеріальної допомоги на оздоровлення, на вирішення соціально-побутових питань та індексації на підставі довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області, оформленої листом від 24.05.2017 року №4951/03, про складові заробітної плати за період роботи є протиправною.

При цьому, суд апеляційної інстанції критично оцінює посилання апелянта на те, що Закон України "Про державну службу" № 3723-12 на момент звернення із заявою і розгляду справи втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" № 889, а також на те, що відсутній механізм перерахунку пенсії державним службовцям, яким пенсія призначена відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-12, оскільки станом на момент призначення пенсії позивачу такий закон та відповідний механізм були чинними. В межах даної справи позивач просить здійснити перерахунок у зв'язку з неправильним визначенням розміру пенсії при первинному її призначенні з вини органу пенсійного фонду, а не у зв'язку з настанням нових підстав для її перерахунку.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає, що для призначення пенсії підлягають врахуванню до суми заробітної плати суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, а тому судом першої інстанції ухвалено законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а відтак, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 183-2, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України , суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 липня 2017 року - без змін.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кузьмишин В.М.

Судді Сушко О.О. Боровицький О. А.