Справа № 766/2998/17
Суддя: Прохоренко В. В.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 766/2998/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого-судді Прохоренко В.В.,

секретар Башинська Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Херсонської міської ради Відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, який обґрунтувала тим, що 02.02.2017 року з метою здійснення реєстрації за місцем фактичного проживання її доньки - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 вона звернулась до відділу реєстрації місця проживання. На вимогу інспектора нею було надано необхідні документи для проведення реєстрації, в результаті документів перевірки було виявлено порушення правил реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, оскільки вона звернулась для реєстрації нового місця проживання після спливу 30 календарних днів після зняття з реєстрації попереднього місця проживання та після спливу 3-х місячного терміну з дня народження дитини. Вважає постанову протиправною та необґрунтованою, винесеною з порушенням норм чинного законодавства, у зв'язку з чим просить визнати дії інспектора відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради ОСОБА_3 щодо складання постанови № 983 від 02.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ст. 197, ст. 198 КУпАП, незаконними; визнати постанову № 986 від 02.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги та просила визнати дії інспектора відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради ОСОБА_3 щодо складання постанови № 986 від 02.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу за порушення ст. 197, ст. 198 КУпАП, незаконними; визнати постанову № 986 від 02.02.2017 року у справі про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Позивач в судовому засідання не з'явився, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги не визнала та пояснила, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача винесена із дотриманням вимог чинного законодавства. Окрім того, зазначила, що постанова була оформлена за допомогою відповідного програмного забезпечення та інспектор вручну не міг орати/змінити/прописати вид стягнення та додати інші дані, відсутність в постанові суми штрафу свідчить, про те що особу притягнуто до відповідальності у вигляді попередження Просила в задоволенні позову відмовити за його необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З оскаржуваної постанови, винесеної 02.02.2017 року вбачається, що ОСОБА_1 було подано документи для реєстрації нового місця проживання після спливу 30 календарних днів після зняття з реєстрації попереднього місця проживання та після спливу 3-х місячного терміну з дня народження дитини, вчинила правопорушення, передбачені ст. 197 КУпАП, за що на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Відповідно до ст.251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов'язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання.

Згідно п. 23 Правил реєстрації місця проживання , затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 якщо під час подачі документів буде встановлено, що особа звернулася для реєстрації нового місця проживання після спливу 30 календарних днів після зняття з реєстрації попереднього місця проживання або подала для реєстрації місця проживання недійсний паспорт громадянина України, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг складає на неї адміністративний протокол за вчинення правопорушення, визначеного у статті 197 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КУпАП України передбачено адміністративну відповідальність за проживання громадян, зобов'язаних мати паспорт громадянина України, без паспорта громадянина України або за недійсним паспортом громадянина України, а також проживання громадян без реєстрації місця проживання.

За змістом частин 1, 2 статті 72 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Як вбачається з довідки про зняття з реєстрації місця проживання від 01.09.2016 року № 1308, виданої Відділом реєстрації місця проживання осіб Каховської міської ради Херсонської області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, було знято з реєстрації 03.06.2016 року у зв'язку із вибуттям до нового місця проживання в м. Херсоні.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 16-14-983 від 02.02.2017 року, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 02.02.2017 року за адресою: АДРЕСА_1.

З копії паспорта ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, вбачається, що 03.06.2017 року Відділом реєстрації місця проживання осіб Каховської міської ради останню ОСОБА_1 знято з реєстрації та 02.02.2017 року Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1, тобто зі спливом встановленого законом строку.

Отже, на підставі вищевикладеного встановлено, що інспектор при складанні постанови про адміністративне правопорушення від 02.02.2017 р. відносно позивача діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 258 КУпАП України протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119,статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Таким чином, інспектором правомірно в даному випадку не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесено саме постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді попередження.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач не довела суду ті обставини, на які вона посилалась в обґрунтування заявлених вимог, окрім того, ОСОБА_1 не заперечувала факт вчинення нею адміністративного правопорушення, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.2, 4, 8, 9, 11, 70-72, 86, 158-160, 161-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Постанову суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського адміністративного апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, шляхом подачі сторонами апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення постанови. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.В.Прохоренко