Справа № 825/874/17
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 825/874/17 Головуючий у 1-й інстанції: Соломко І.І.
Суддя-доповідач: Безименна Н.В.
ПОСТАНОВА
Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Безименної Н.В.,

суддів: Кучми А.Ю. та Аліменка В.О.,

за участю секретаря Цюпка Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та стягнення коштів

В С Т А Н О В И Л А:
У червні 2017 року позивач звернувся в Чернігівський окружний адміністративний суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:

визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невиплати позивачу при виключенні зі списків особового складу Чернігівського обласного військового комісаріату заборгованості по індексації грошового забезпечення у розмірі 2 345 грн. 27 коп.;

стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на його користь індексацію грошового забезпечення у розмірі 2 345 грн. 27 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. На думку апелянта, оскаржувана постанова винесена судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що виплата індексації позивачу не проведена у зв`язку з неналежним фінансуванням та посилається на те, що оскільки на даний час позивач не має статусу військовослужбовця, у останнього відсутнє право на отримання компенсації утриманого податку.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а постанову суду першої інстанції змінити, з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 201 КАС України, підставами для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції є правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», наказом Міністерства оборони України від 18 березня 2015 року №49 військовозобов`язаного ОСОБА_1 призвано до Чернігівського обласного військового комісаріату для проходження військової служби (а.с. 11).

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 23 березня 2017 року № 39 о/с старшого лейтенанта, офіцера відділу військового обліку та бронювання ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» за підпунктом «ж» (які вислужили строк військової служби за контрактом, укладеним на умовах, передбачених абз. 2, ч. 3, ст. 23) Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (а.с. 12).

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.05.2017 № 94, ОСОБА_1 з 11 травня 2017 року виключено зі списків особового складу, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Чернігівського об`єднаного міського військового комісаріату Чернігівської області (а.с. 12-13).

17 травня 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з інформаційним запитом № 2509, на який отримав відповідь від 23 травня 2017 року № 1611 про те, що грошове забезпечення військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_2 в 2016-2017 роках виплачувалось згідно фонду грошового забезпечення, а сума невиплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з січня 2016 року по травень 2017 року складає 2 345 грн. 27 коп. (а.с. 14).

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Індексація грошових доходів населення здійснюється відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078.

Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 2 зазначеного Закону індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено підстави для проведення індексації.

Відповідно до абз. 5 п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Враховуючи те, що індексація грошового забезпечення була проведена, проте не була виплачена, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності допущеної відповідачем та стягнення на користь позивача нарахованих коштів в сумі 2 345 грн. 27 коп.

Така ж сама правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 серпня 2016року у справі № 806/2255/15 (К/800/44306/15)

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.

Цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).

Пунктом 2 зазначеного Порядку встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб"(п. 3 Порядку).

Зі змісту пунктів 4, 5 вказаного вище Порядку вбачається, що виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вказані положення кореспондуються з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, відповідно до якого суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

В силу частини 2 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно з пунктом 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

Таким чином, військовослужбовці мають право на виплату компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення при звільненні з військової служби. Розрахунок з військовослужбовцями на день їх виключення зі списків особового складу повинен бути здійснений у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача сум заборгованості без утримання податку на доходи фізичних осіб, оскільки останньому має бути виплачена відповідна компенсація у розмірі суми такого податку.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що позивач не має права на отримання компенсації утриманого податку через те, що не має статусу військовослужбовця, оскільки несвоєчасна виплата грошового забезпечення при звільненні ОСОБА_1 сталася не з його вини, останній не давав згоди на виключення його зі списків особового складу без проведення з ним усіх необхідних розрахунків, то позивач має право на виплату компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з його грошового забезпечення при звільненні з військової служби.

Така ж сама правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 01 березня 2017 року у справ № 808/9961/16 (К/800/33770/14).

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що обов`язок сплатити перераховану суму індексації грошового забезпечення за рішенням суду є обов`язком відповідача та при цьому не передбачає права останнього змінювати рішення суду на власний розсуд, в тому числі стягувати податки та збори, інші обов`язкові платежі з присуджених сум, якщо цього прямо не передбачено в самому рішенні суду.

Така ж сама правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 06 липня 2017 року у справі № 806/57/17 (К/800/22733/17).

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, постанову суду першої інстанції необхідно змінити, виключивши з абзацу третього її резолютивної частини слова: «без утримання податку на доходи фізичних осіб».

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 168, 195, 196, 198, 201, 205, 207, 212, 254 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року змінити, викласти абзац третій її резолютивної частини в наступній редакції:

«Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) суму індексації грошового забезпечення у розмірі 2345 (дві тисячі триста сорок п`ять) грн. 27 коп.

В частині позовних вимог без утримання податку на доходи фізичних осіб - відмовити».

В іншій частині постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 червня 2017 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст ухвали виготовлено 18 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Н.В. Безименна

Судді А.Ю Кучма

В.О. Аліменко

Головуючий суддя Безименна Н.В.

Судді: Кучма А.Ю.