Справа № 804/4827/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-08-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 серпня 2017 р. Справа № 804/4827/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Голобутовський Р.З., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії, -
27.07.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" (далі - ТОВ "РАФТОЛА", позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області щодо відмови у прийнятті податкової декларації Товариства з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" з податку на додану вартість за лютий 2017 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно не прийнято декларацію з податку на додану вартість за лютий 2017 року у звязку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" не було платником ПДВ на дату подання звітності. Позивач вважає вказані дії протиправними та такими, що не відповідають вимогам законодавства.
Представник позивача подав клопотання про розгляду справи в порядку письмового провадження.
Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.
За таких обставин, враховуючи норми ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства, справу розглянуто без участі сторін в порядку письмового провадження.
15.08.2017 року від Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на адресу суду надійшли заперечення на адміністративний позов, в обґрунтування яких зазначено, що позивач подав декларацію з ПДВ за лютий 2017 року в той час, коли підприємство не було платником ПДВ, у зв'язку з чим вказана податкова декларація не вважається податковою декларацією.
Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
25.04.2013 року між позивачем та Державною податковою інспекцією у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області укладено договір № 3360 про визнання електронних документів.
17.03.2017 року позивачем засобами електронного зв'язку в електронній формі подано до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2017 року.
Проте, 17.03.2017 року на адресу позивача надійшла квитанція №1 про неприйняття податкової звітності, у зв'язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" не було платником ПДВ в періоді лютий 2017 року. Дата анулювання свідоцтва платника ПДВ 29.02.2016 року.
Згідно п.36.1 ст.36 ПК - податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Згідно з п.п.9.1.3 п.9.1 ст.9 ПК - податок на додану вартість належить до загальнодержавних податків і зборів.
Пунктом 49.2 ст.49 ПК передбачено, що платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.
Відповідно до пункту 48.3 статті 48 ПК, податкова декларація повинна містити такі обов'язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Порядок подання податкової декларації до органів державної податкової служби регулюється ст. 49 Податкового кодексу України та Порядком заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 (далі - Порядок № 21).
Так, п.49.1 та п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.
Податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів:
а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою;
б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення;
в) засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.
Згідно п. 9 розділу І Порядку № 21, податкова звітність подається до контролюючого органу особою, яка зареєстрована платником податку на додану вартість згідно з вимогами розділу V Кодексу, за винятком:
- розрахунку податкових зобов'язань, нарахованих отримувачем послуг, не зареєстрованим як платник податку на додану вартість, які постачаються нерезидентами, у тому числі їх постійними представництвами, не зареєстрованими платниками податків, на митній території України, який подається особою, не зареєстрованою платником податку на додану вартість, і тільки за той звітний (податковий) період (календарний місяць), у якому такі послуги отримано;
- декларації за останній звітний (податковий) період у разі анулювання реєстрації платником податку.
Пунктами 49.8, 49.9 статті 49 ПК визначено, що прийняття податкової декларації є обов'язком контролюючого органу. Під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Згідно пункту 49.10 статті 49 ПК, відмова посадової особи органу контролюючого органу прийняти податкову декларацію з будь-яких причин, не визначених цією статтею, у тому числі висунення будь-яких не визначених цією статтею передумов щодо такого прийняття (включаючи зміну показників такої податкової декларації, зменшення або скасування від'ємного значення об'єктів оподаткування, сум бюджетних відшкодувань, незаконного збільшення податкових зобов'язань тощо) забороняється.
Згідно із пунктом 49.11 статті 49 ПК - у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пункту 48.3 та пункту 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:
- у разі отримання такої податкової декларації, надісланої поштою або засобами електронного зв'язку, - протягом п'яти робочих днів з дня її отримання;
- у разі отримання такої податкової декларації особисто від платника податку або його представника - протягом трьох робочих днів з дня її отримання.
Отже, у разі відмови у прийнятті податкової контролюючий орган зобов'язаний надати платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті податкової звітності із зазначенням підстав неприйняття.
Пунктом 49.12 статті 49 ПК встановлено, що у разі отримання відмови контролюючого органу у прийнятті податкової декларації платник податків має право:
- подати податкову декларацію та сплатити штраф у разі порушення строку її подання;
- оскаржити рішення контролюючого органу у порядку, передбаченому статтею 56цього Кодексу.
Положенням п.49.13 ст.49 ПК визначено, що у разі якщо в установленому законодавством порядку буде встановлено факт неправомірної відмови контролюючим органом (посадовою особою) у прийнятті податкової декларації, остання вважається прийнятою у день її фактичного отримання контролюючим органом.
Відповідач обґрунтовує відмову у прийнятті декларації тією обставиною, що Товариство з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" в лютому 2017 року не було платником ПДВ.
Однак, постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року в справі № 804/2285/16 визнано протиправним та скасовано рішення № 371 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість від 29.02.2016р.
Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2016 року у справі № 804/2285/16 повернуто апеляційну скаргу на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2016 року. Отже, вказана постанова набрала законної сили 18.10.2016 року.
Згідно ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Таким чином, підстави, на які посилалися відповідачі, мотивуючи відмову у прийнятті декларації відсутні.
Відповідно до п. 3 Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 02.08.2010 року № 1172/11/13-10, у разі набрання законної сили рішенням про задоволення позовних вимог та визнання протиправним рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість відповідне рішення податкового органу вважається протиправним з моменту його прийняття.
Наведене означає, що таке рішення податкового органу не створює будь-яких правових наслідків. Тому протиправно анульоване свідоцтво платника податку на додану вартість слід вважати чинним протягом усього часу від моменту його видачі, у тому числі в період від дати прийняття протиправного рішення про анулювання такого свідоцтва до набрання чинності відповідним рішенням суду.
Беручи до уваги, що рішення відповідача про анулювання реєстрації платника ПДВ Товариства з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" було визнане протиправним та скасоване за судовим рішенням яке набрало законної сили, підприємство на момент подання податкової декларації з ПДВ не було позбавлене статусу платника податку на додану вартість.
Враховуючи викладене, дії відповідача щодо невизнання звітності з податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" з підстави анулювання реєстрації платника ПДВ є протиправними.
Зважаючи на той факт, що відповідачами не зазначено жодних інших підстав для відмови у прийнятті податкової декларації з ПДВ за лютий 2017 р., окрім тої, що скасована в судовому порядку, суд вважає, що з урахуванням положень статті 19 Конституції України, п.49.13 ст.49 Податкового кодексу України податкова декларація з ПДВ за лютий 2017 р. має бути визнана такою, що прийнята у день її фактичного отримання контролюючим органом.
З огляду на викладене, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 6 ст. 128, ст.ст. 160-162, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "РАФТОЛА" до Державної податкової інспекції у Новокодацькому районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня проголошення постанови. Якщо судом у відповідності до частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України було проголошено вступну та резолютивну частину постанови, а також в разі прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя ОСОБА_1