Справа № 161/4670/17
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8021/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання дій неправомірними, зобов"язання провести перерахунок та виплату пенсії, -

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області, яким просив визнати неправомірними дії щодо не включення до складових заплати для призначення пенсії матеріальної допомоги на оздоровлення та зобов'язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» із розрахунку 90% заробітної плати, включивши до складу заробітної плати, з якої нараховується пенсія, матеріальну допомогу на оздоровлення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з січня 2004 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" в розмірі 90% від сум заробітної плати, на які нараховувався та сплачувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. При цьому, всупереч вимог ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідачем безпідставно не включено до розрахунку заробітку, з якого визначається пенсія, матеріальна допомога на оздоровлення, з якої нараховувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2017 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано дії Луцького об»єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області щодо невключення до складових заробітної плати для призначення пенсії ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення - неправомірними. Зобов»язано Луцьке об»єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії державного службовця з урахуванням розміру допомоги на оздоровлення, визначених у довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в розмірі 90%, з урахуванням виплачених сум, з 23 вересня 2016 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст. 33 Закону України «Про державну службу» в редакції закону, чинній на час призначення пенсії, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та індексація заробітної плати не входить до переліку складових заробітної плати для призначення пенсії державному службовцю. Крім того, відповідно до п.5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-V-ІІІ від 02.03.2015 з 01 червня 2015 року пенсії, призначені порядку та на умовах Закону України «Про державну службу» не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

В судове засідання сторони не з'явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч. 1 ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Луцькому об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Волинської області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

Пенсію визначено на умовах статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) у розмірі 90 відсотків заробітної плати з урахуванням лише посадового окладу, надбавки за ранг або кваліфікаційні класи, або класний чин, або спеціальні звання, або дипломатичний ранг та надбавки за вислугу років.

Водночас інші виплати, а саме матеріальна допомога на оздоровлення з якої утримувався єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, до розрахунку пенсії не включено.

На звернення позивача щодо перерахунку призначеної пенсії з урахування сум допомоги на оздоровлення, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, Луцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Волинської області рішенням від 30.09.2016 № 145 у такому перерахунку відмовлено. Рішення мотивоване відсутністю правових підстав для проведення перерахунку пенсії.

Позивач, вважаючи рішення про відмову в перерахунку та виплаті пенсії неправомірним, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Зі змісту ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавство України про державну службу.

Відповідно до частини другої статті 37 Закону України "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII), в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Згідно з частиною четвертою статті 37 Закону № 3723-XII, в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Згідно ч.1 ст. 1 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР (із змінами та доповненнями) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці", визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Згідно з п. 2.3.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713 до інших заохочувальних та компенсаційних виплат включаються суми матеріальної допомоги, що має систематичний характер, надана всім або більшості працівників (на оздоровлення, у зв'язку з екологічним станом).

Частиною другою статті 33 Закону України "Про державну службу", передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Крім того, статтею 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Згідно ч. 1 ст.66 Закону України № 1788-XII, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України "Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування" нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

В силу статті 41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Як наслідок, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

В даному випадку при вирішенні спірних правовідносин перевагу у застосуванні мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, зокрема, ст.66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ст.41 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", а не положення Законів України "Про державну службу" та "Про оплату праці", які до спірних правовідносин є загальними.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постановах від 14.05.2013 (справа № 21-125а13) та від 03.06.2014 (справа № 21-134а14), а відповідно до ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Беручи до уваги вищевикладені правові норми, колегія суддів приходить до висновку, що отримані позивачем суми допомоги на оздоровлення, з яких фактично нарахований та сплачений єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, входять до системи оплати праці державного службовця, а тому мають бути враховані при обчисленні пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що вірним способом відновлення порушеного права позивача є покладення обов'язку на відповідача провести перерахунок пенсії з включенням до заробітку, з якого визначалася пенсія, інших видів виплат, на які нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, починаючи з 23.09.2016 - дати звернення позивача до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області з заявою про перерахунок пенсії.

Відповідно до частини першої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись частиною 3 статті 160, статтями 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення, а постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2017 року у справі № 161/4670/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст. 160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик

Ухвала складена в повному обсязі 19.09.2017.