Справа № 306/724/17
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6101/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Онишкевича Т.В., Улицького В.З.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 306/724/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати в 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 141 від 02.03.2016, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити йому зазначену щорічну разову допомогу за 2015-2016 роки у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум.

Ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2017 року адміністративний позов залишено без розгляду.

Вказану ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та є незаконною, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що про порушення своїх прав, свобод та інтересів він дізнався в березні 2017 року після письмового звернення до відповідача.

Оскільки в справі відсутні клопотання від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами в порядку передбаченому статтею 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Приймаючи оскаржене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач про своє порушене право на отримання разової допомоги до 5 травня в розмірі 5-ти мінімальних пенсій у 2015 році дізнався 19.05.2015, у 2016 році 28.04.2016, тобто в момент отримання допопомоги в меншому, ніж передбачено Законом розмірі, однак із позовом до суду позивач звернувся лише 10.04.2017.

Посилання позивача на незнання Закону щодо розміру допомоги, суд першої інстанції не прийняв до уваги, оскільки позивач не був позбавлений можливості з будь-яких незалежних від нього причин, з`ясувати питання порядку нарахування та виплати допомоги та реалізувати своє право на захист у судовому порядку.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне зясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Вивчивши матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що 10.04.2017 позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дії щодо нарахування та виплат щорічної разової грошової допомоги до 5 травня у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати в 2016 році разової грошової допомоги, передбаченої Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і «Про жертви нацистських переслідувань» № 141 від 02.03.2016, та зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити йому зазначену щорічну разову допомогу за 2015-2016 роки у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, відповідно до ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Колегією суддів встановлено, що у 2016 року щорічно допомогу до 05 травня позивач отримав в розмірі 920 грн 28.04.2016, у 2015 році позивач отримав допомогу в розмірі 875 грн 19.05.2015 (дане підтверджено матеріалами справи та поясненнями в суді першої інстанції)

Згідно до ч. 1 ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

За таких обставин справи, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду, оскільки на момент звернення, а саме 10.04.2017, пропущено шестимісячний строк встановлений ст. 99 КАС України.

Покликання апелянта про те, що він дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів він дізнався лише в березні 2017 року після письмового звернення до відповідача, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки вважає, що йому стало відомо про таке з моменту отримання домопомоги.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а постанову суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Керуючись статтями 160, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 04 травня 2017 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 306/724/17 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили через пять днів після направлення її копії особам, що беруть участь в справі та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4