Справа № 815/921/16
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року м. Київ К/800/18517/16

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України в складі

суддів: Калашнікової О.В., Горбатюка С.А., Мороз Л.Л.,

розглянувши у попередньому розгляді касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2016 року у справі №815/921/16 за позовом ОСОБА_1 до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2 про скасування розпорядження, -

в с т а н о в и л а :

В березні 2016р. ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Одеської обласної державної адміністрації, третя особа ОСОБА_2, в якому просив: скасувати розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації №751/А-2015 від 09.11.2015 року „Про надання ОСОБА_2 земельних ділянок в оренду на 49 років для обслуговування та експлуатації комплексу будівель та споруд бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: комплекс будівель та споруд АДРЕСА_1

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2016 року, закрито провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України.

Не погоджуючись з ухваленими у справі рішеннями ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення, яким направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши матеріали касаційної скарги, проаналізувавши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права колегія суддів Вищого адміністративного суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої і апеляційної інстанцій встановлено, що предметом спору є розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації №751/А-2015 від 09.11.2015 року „Про надання ОСОБА_2 земельних ділянок в оренду на 49 років для обслуговування та експлуатації комплексу будівель та споруд бази відпочинку „ІНФОРМАЦІЯ_1" за адресою: комплекс будівель та споруд АДРЕСА_1

На підставі оскаржуваного розпорядження голови Одеської обласної державної адміністрації №751/А-2015 від 09.11.2015 року, між Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією та ОСОБА_2 24 лютого 2016 року укладений договір оренди земельних ділянок на 49 років, тобто, зазначене розпорядження вичерпало свою дію після його реалізації та між сторонами договору виникли цивільні правовідносини.

Суди першої та апеляційної інстанцій закриваючи провадження по справі виходили з того, що відповідно справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів Вищого адміністративного суду України не вбачає підстав для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій та задоволення вимог касаційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі „Zand v. Austria" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення „встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування „суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття „суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається „судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 17 КАС (у редакції, чинній на час звернення ТОВ „Полтаваекопродукт-2" до суду з позовом) компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін „суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Статтею 80 ЗК установлено, що суб'єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За змістом статей 2 та 5 ЗК Міськрада при здійсненні повноважень власника землі є рівноправним суб'єктом земельних відносин.

Закриваючи провадження по справі суди обгунтовано дійшли висновку, що у відносинах, які склалися між сторонами, відповідач як власник землі вільний у виборі суб'єкта щодо надання йому права оренди земельної ділянки в порядку, встановленому законом, при цьому він не здійснював владних управлінських функцій.

Ураховуючи наведене, суди дійшли вірного висновку, що позов, предметом якого є перевірка правильності формування волі однієї зі сторін стосовно розпорядження землею та передачі відповідних прав щодо неї, може бути розглянуто за правилами КАС.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що у разі прийняття суб'єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа № 21-493а14) прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, і приписи якої, відповідно до норм статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для всіх судів України.

Враховуючи викладене, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі.

Згідно ч.3 ст.220-1 КАС України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ст. 224 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили порушень норм матеріального і процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З урахуванням викладеного, судами першої та апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм процесуального права і підстав для їх скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 220, 220-1, 223, 224, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів Вищого адміністративного суду України, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 4 квітня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 8 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через 5 днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і може бути переглянута Верховним Судом України з підстав передбачених ст.ст.237-239 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: