Справа № 826/22610/15
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

14 вересня 2017 року № 826/22610/15

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Літвінової А.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука Ігоря Григоровича Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука Ігоря Григоровича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука Ігоря Григоровича щодо не включення до розрахункової суми в переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, всіх сум грошових коштів в межах граничного розміру відшкодування за всіма вкладами ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк», у тому числі за договором банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014;

- визнати протиправними дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення ОСОБА_1 до переліку фізичних осіб - вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», яким тимчасово заблоковано та тимчасово зупинено виплату коштів;

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука Ігоря Григоровича надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк» на підставі договору банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб відновити ОСОБА_1 виплату відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк» на підставі договору банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправними діями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука І.Г., що полягають у визнанні нікчемним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» та позивачем, що зумовило невключення останнього до переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що, як наслідок, призвело до не здійснення позивачу виплати Фондом гарантування вкладів фізичних осіб гарантованої суми відшкодування за вкладом у повному розмірі.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог заперечували, вказавши, що відповідними листами уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повідомляла про нікчемність договору банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014 та правочину, згідно з яким на рахунок позивача перераховано грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. На підставі вказаного, а також враховуючи те, що вказаний договір банківського рахунку укладено під час дії постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 №567/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії проблемних», ОСОБА_1 не було включено до переліку вкладників. При цьому, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у письмових запереченнях проти позову наголошено, що у переданому уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб переліку вкладників інформація про позивача була відсутня, внаслідок чого у Фонду не виникло обов'язку з включення останнього до загального реєстру вкладників та здійснення відповідних виплат на користь позивача.

Розгляд справи здійснено у порядку письмового провадження на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ОСОБА_1 (клієнт) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» укладено договір банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014, згідно з умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок в валюті UAH НОМЕР_2 та приймає і зараховує на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, а також виконує розпорядження клієнта на здійснення операцій за рахунком, у тому числі на переказ грошових коштів з рахунок за допомогою платіжних інструментів.

Згідно з наявною у матеріалах справи випискою по особовому рахунку НОМЕР_2, 12.09.2014 на вказаний рахунок зараховано 150 000,00 грн.

Також, вказаною випискою підтверджено, що станом на 26.03.2015 на рахунку НОМЕР_2 залишок становить 148 500,00 грн.

У той же час, на підставі постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 №597 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 25.09.2014 №97 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «КБ «Експобанк», яким з 25.09.2014 розпочато процедуру виведення вказаного банку з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строк з 25.09.2014 по 25.12.2014 включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Комерційний банк «Експобанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Бондаря Юрія Миколайовича.

Надалі, з огляду на постанову Правління Національного банку України від 22.01.2015 №41 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 №15 «Про початок процедури ліквідації АТ «Комерційний банк «Експобанк» та призначення уповноваженої особи на ліквідацію банку», яким розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до плану врегулювання, з 26.01.2015, а також призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Комерційний банк «Експобанк» начальника відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Волощука Ігоря Григоровича строком на 1 рік з 26.01.2015 по 25.01.2016 включно.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 29.12.2015 №245 продовжила строки здійснення процедури ліквідації АТ «Комерційний банк «Експобанк» до 31.03.2017 включно, а рішенням від 16.03.2017 №1040 - до 30.03.2018 включно.

Листом від 20.02.2015 №1401/1064 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Комерційний банк «Експобанк» повідомила ОСОБА_1, що рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивача включено до переліку фізичних осіб - вкладників АТ Комерційний банк «Експобанк», яким тимчасово заблоковано та тимчасово призупинено виплату коштів.

У свою чергу, листами від 25.09.2015 №1101/5881 та №1101/5874 уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Комерційний банк «Експобанк» повідомила ОСОБА_1 про те, що договір банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014 та правочин щодо перерахування грошових коштів в сумі 150 000,00 грн. на поточний рахунок позивача НОМЕР_2, є нікчемними з підстав, передбачених пунктами 2, 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Внаслідок викладеного, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи наявні у матеріалах справи докази, оцінюючи їх у сукупності, суд бере до уваги наступне.

Розглядаючи справу по суті, суд вважає за необхідне висловитись стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, згідно з якої на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2442 Кодексу адміністративного судочинства України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Поряд із цим, зазначена правова норма одночасно передбачає, що суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, висновок Верховного Суду України у вище вказаних постановах зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на вище зазначені спірні правовідносини, які регулюються нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а тому спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, належить вирішувати у порядку, визначеному нормами Господарського процесуального кодексу України.

Проте, суд вказує, що застосування норм Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у контексті спірних правовідносин є помилковим, виходячи з такого.

Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», банкрутство - визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Неплатоспроможність визначена також частиною 1 вказаного Закону як неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

З наведеного слідує, що Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку Господарського процесуального кодексу України.

Разом з тим, частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу на те, що у даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» який містить у собі спеціальні норми, якими, у свою чергу, врегульовано правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України (стаття 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Системний аналіз вказаних положень, дає підстави суду дійти до висновку, що у даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури, передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки, зокрема, у силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство у суді господарської юрисдикції.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким, у свою чергу, не передбачено порушення справи про банкрутство у суді господарської юрисдикції, а тому у спірних правовідносинах приписи Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» застосуванню не підлягають.

Окремо, суд звертає увагу на пункт 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 №8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів», відповідно до якого адміністративним судам роз'яснено, що спори, які виникають за участю Фонду у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами Кодексу адміністративного судочинства України.

Вказані висновки кореспондуються з позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 12.04.2016 у справі №К/800/21063/15, №К/800/21185-15 (ЄДРСР №57283527), та позицією Київського апеляційного адміністративного суду, викладену в ухвалах від 13.07.2016 у справі №826/5998/16 та від 13.07.2016 у справі №810/968/16 (ЄДРСР №58952538).

Враховуючи наведене в сукупності, а також з метою дотримання положень статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для відступлення від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України від 16.02.2016 у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 у справі №826/20410/14, та вирішення даної справи у порядку адміністративного судочинства.

Нормативно-правовим актом, який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Закон №4452).

Так, згідно з положеннями статті 2 Закону №4452, вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

При цьому, вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону №4452, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

У силу частин першої - четвертої статті 44 Закону №4452, Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність».

Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом.

Національний банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п'яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення.

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

У взаємозв'язку з наведеним, слід зазначити, що порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону №4452.

Так, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

Пунктом 2 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (надалі - Положення № 14) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (тут і надалі у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), передбачено, що Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Пунктом 4 розділу IV Положення № 14 передбачено, що Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

З наведеного у сукупності вбачається, що Перелік, який складається уповноваженою особою, та Загальний реєстр вкладників, який затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, є різними за суттю, змістом та призначенням документами. Перелік складається уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а Загальний реєстр вкладників формується та затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі Переліку. Перелік, який складається уповноваженою особою, по суті має характер попереднього документу, який, надалі, у формі Загального реєстру затверджується Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

У свою чергу, як було встановлено під час судового розгляду справи, позивача не було включено саме уповноваженою особою до вказаного Переліку.

Відтак, позовні вимоги заявлені до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наразі є передчасними та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо підстав не включення позивача уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Переліку вкладників суд зазначає про наступне.

Так, згідно з частиною другою статті 38 Закону №4452, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

У силу частини третьої статті 38 Закону №4452 (у редакції, яка діяла станом на момент повідомлення позивача про визначення вказаних правочинів нікчемними), правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вважаючи оскаржувані дії правомірними, зазначає, що всупереч постанови Правління Національного банку України від 11.09.2014 №567/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії проблемних», якою, зокрема, зупинено операції із відкриття поточних рахунків фізичним особам та зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих в АТ «Комерційний банк «Експобанк», між ОСОБА_1 та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» укладено договір банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014. При цьому, за твердження відповідача, грошові кошти у розмірі 150 000,00 грн. перераховано на банківський рахунок позивача з рахунку іншого клієнта публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» - товариства з обмеженою відповідальністю «СП Анатоль».

Суд відхиляє доводи відповідача про надання позивачу пільг та переваг, не встановлених законом (пункт 7 частини третьої статті 38 Закону №4452), оскільки положення статті 1058 Цивільного кодексу України, статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», пункту 10.12 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492 передбачають можливість зарахування коштів на вкладний рахунок фізичної особи іншими особами.

Щодо тверджень відповідача про те, що договір банківського рахунку збільшив обсяг гарантованої Фондом суми грошових коштів, оскільки укладений у період дії обмежень, встановлених постановою Правління Національного банку України від 11.09.2014 №567/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії проблемних», а тому з укладенням такого договору було завдано шкоди державі, суд зазначає таке.

Договір банківського рахунку та перерахування коштів на банківський рахунок позивача здійснювалось за участю банку. Відповідно до статті 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність», рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних є банківською таємницею, а тому позивач не міг знати про встановлені для публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» обмеження.

Протилежного відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не доведено.

Таким чином, постанова Національного банку України від 11.09.2014 №567/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до категорії проблемних» стосується встановлених вимог та обмежень щодо діяльності самого банку, а не його клієнтів.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

У випадку, якщо правочин порушує публічний порядок, він є нікчемним у відповідності до вимог статті 228 Цивільного кодексу України. Правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Як зазначено в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 Цивільного кодексу України має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Проте, відповідачами не наведено та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили, що укладений з позивачем договір банківського рахунку був спрямований на завдання шкоди державі.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо він заперечує проти позову.

Враховуючи наведене у сукупності, суд приходить до висновку про безпідставність віднесення договору банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014, правочину, згідно з яким перераховано грошові кошти в сумі 150 000,00 грн. на поточний рахунок позивача НОМЕР_2, до категорії нікчемних.

Беручи до уваги викладене, суд вказує, що бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука Ігоря Григоровича щодо не включення до розрахункової суми в переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, всіх сум грошових коштів в межах граничного розміру відшкодування за всіма вкладами ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк», у тому числі за договором банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014, є протиправними.

Як наслідок, враховуючи відсутність підстав для не включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд приходить до висновку про зобов'язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк» на підставі договору банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина третя статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 25.09.2015 №, ОСОБА_1 в якості судового збору сплачено 1948,80 грн.

Отже, з урахуванням розміру задоволених позовних вимог, сума судового збору, що підлягає поверненню позивачу, становить 974,40 грн.

Керуючись статтями 69, 70, 71 та 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» Волощука Ігоря Григоровича щодо не включення до розрахункової суми в переліку вкладників публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, всіх сум грошових коштів в межах граничного розміру відшкодування за всіма вкладами ОСОБА_1 у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк», у тому числі за договором банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014.

Зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 як вкладника, якому необхідно здійснити виплату відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «Експобанк» на підставі договору банківського рахунку від 12.09.2014 №1729/18888/2014 за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Присудити здійснені ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, адреса: АДРЕСА_1) документально підтверджені квитанцією від 25.09.2015 № судові витрати у розмірі 974,40 грн. (дев'ятисот сімдесяти чотирьох грн. 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Постанова набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України. Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.