Справа № 810/1775/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/1775/17 Головуючий у 1-й інстанції: Василенко Г.Ю., Суддя-доповідач: Кобаль М.І.
У Х В А Л А

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Кобаля М.І.,

суддів: Епель О.В., Карпушової О.В.

при секретарі: Хмарській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Київській області) у якому просив визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення № від 26.04.2017, № від 26.04.2017, № від 26.04.2017;

- податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) № від 26.04.2017;

- рішення № від 26.04.2017.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю (за текстом апеляційної скарги).

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши позивача, його представника та представника відповідача, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 198, ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 зареєстрований фізичною особою-підприємцем 17.08.2005.

В період з 24.02.2017 по 10.03.2017 ГУ ДФС у Київській області на підставі п.77.1 ст. 77 Податкового Кодексу України, відповідно до направлень від 23.02.2017 року № 383, 384, наказу від 03.02.2017 року № 170 та на підставі плану-графіку проведення документальних перевірок самозайнятих осіб на І квартал 2017 року, проведена планова документальна виїзна перевірка фінансово-господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з питань нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.

За результатами зазначеної перевірки складено акт № 176/36-10-13-02/НОМЕР_2 від 24.03.2017 (далі по тексту - акт перевірки).

Як вбачається з акта перевірки, податковим органом були виявлені наступні порушення:

- п. 177.2, п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2015 в сумі 4724,0 грн.;

- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України та встановлено неналежне ведення книги обліку доходів та витрат;

- ч.1 п.1 ст.7, п.1, п.2, п.5 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено єдиний внесок за 2015 у розмірі 10 928,0 грн.;

- п.п.1.2, п.п.1.4 п.16 прим.1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження суми військового збору з заниженого доходу за 2015 рік від здійснення господарської діяльності в розмірі 472,00 грн.

На підставі висновків акту перевірки податковим органом 26.04.2017 прийняті оскаржувані позивачем рішення:

- податкове повідомлення-рішення № за порушення п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України в розмірі 590,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № за порушення позивачем п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України в сумі 7 086,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № за порушення Позивачем п.177.2 ст. 177, п. 177.2 Податкового кодексу України на суму 510,00 грн.;

- вимога про сплату боргу (недоїмки) № відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» зі сплати єдиного внеску в сумі 10 928,00 грн.;

- рішення № від 26.04.2017 року за порушення позивачем статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» за несплату єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в розмірі 2185,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не надано первинно-бухгалтерських документів на підтвердження правомірності сплати податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності по господарським операціям за 2015 рік укладеним між позивачем та ПП «Алтан» та СП «Техноторг», ані до суду першої інстанції, ані під час проведення податковим органом перевірки останнього.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Як стверджує позивач, порушення, які встановлені ГУ ДФС у Київській області виникли на підставі не врахування суми податку на доходи фізичних осіб-підприємців сплаченої в 2014 році, по господарським операціям на поставку картону з ПП «Алтан» та ПП СП «Техноторг».

Дані господарські операції відбулись в 2014 році, що підтверджується: видатковою накладною №И-0061 від 20 листопада 2014 року на суму 4921,61 грн. Оплата по видатковій накладній за товар була здійснена ПП «Алтан» 05 лютого 2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000016 на суму 4 921,61 грн.; видатковою накладною №И-0067 від 23 грудня 2014 року на суму 31 415,58 грн. Оплата по видатковій накладній за товар була здійснена СП «Техноторг» 26 грудня 2014 року на підставі банківської виписки БВ-0000158 на суму 5 415,58 грн., 06.01.2015 року банківська виписка БВ-0000001 на суму 10 000,00 грн., 08.01.2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000002 на суму 3 000,00 грн., 13.01.2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000003 на суму 9 000,00 грн. та 20.02.2015 року на підставі банківської виписки БВ-0000022 на суму 1 000,80 грн.

Оплата податку на доходи на доходи фізичних осіб-підприємців по даним господарським операціям була здійснена ФОП ОСОБА_2 в 2014 році по першій даті - складання видаткової накладної. Податковий орган вважає, що оплата податку на доходи фізичних підприємців повинна була бути здійснена в 2015 році після отримання оплати за товар. На підтвердження реальності операцій в 2014 році позивачем долучено рішення які набрали законної сили.

Так, постановою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2015, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2015, по справі №810/1671/15 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Обухівському районі Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області №/810 від 06.04.2015, рішення ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальними органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/811 від 06.04.2015, вимогу ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) №/809 від 06.04.2015, рішення ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальними органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску №/2355 від 28.05.2015 та вимогу ДПІ в Обухівському районі ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) №/2354 від 28.05.2015.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що розбіжність в сумі 23 268,63 грн. за 2015 рік виникла в результаті того, що позивачем до валового доходу не в повному обсязі було включено кошти, які надійшли на розрахунковий рахунок за проданий товар по операціях з поставки картону з ПП «Алтан» та ПП СП «Техноторг».

Крім того, в постанові Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2015 по справі №810/1671/15 судом досліджувались господарські операції укладені в 2014 році між позивачем та іншими контрагентами, зокрема, ПМП «СВА» та ТОВ «ВКФ «Колорит».

Також, колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що на вимогу суду першої інстанції позивачем не надано ніяких інших доказів, а саме первинних документів, які б підтверджували реальність операцій укладених в 2015 році.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно із ст.ст. 2, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі по тексту - Закон №996-ХІV), цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб'єктів господарської діяльності (далі - підприємства), які зобов'язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналогічні норми викладені в пунктах 2.4, 2.5., 2.13 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 року за №168/704, зокрема, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити, а саме: особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції.

Отже, податкова звітність формується на підставі первинних бухгалтерських документів, одним з обов'язкових реквізитів яких є особистий підпис уповноваженої особи, яка підписала цей документ на підтвердження фактичного здійснення господарської операції.

Відтак, підписання первинних документів уповноваженою особою на підтвердження фактичного здійснення операції надає документу юридичну силу, робить його дійсним та, відповідно, є підставою для виникнення відповідних податкових наслідків за фактично здійсненою операцією.

Проте, позивачем не надано суду першої інстанції витребувані первинні документи, які б підтверджували реальність вчинених господарських операцій із ПМП «СВА» та ТОВ «ВКФ «Колорит».

Також, зазначені первинні документи не були надані ОСОБА_2 під час перевірки податковому органу.

Правовими положеннями п.44.6 ст.44 ПК України визначено, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Проте, позивачем не було надано первинних документів, які б спростували виявлену розбіжність в сумі 23 268,63 грн. за 2015 рік за проданий товар по операціях з поставки картону з ПП «Алтан» та СП «Техноторг».

Відповідно до ст. 163. ПК України об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно із ст. 164. ПК України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Підпунктом 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно із п. 164.3 ст. 164 ПК України, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Відповідно до пунктів 177.1, 177.2 ст. 177 ПК України, оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування. Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг) (п.177.3 ст.177 ПК України).

Відповідно до п.п.177.3.5 п.177.3 ст.177 ПК України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що оскільки позивачем не надано первинно-бухгалтерських документів на підтвердження правомірності сплати податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності по господарським операціям за 2015 рік між ним та ПП «Алтан» та СП «Техноторг», відповідачем за результатами перевірки правомірно встановлено порушення щодо заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік в сумі 4 724,00 грн.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким донараховано податок на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування в загальній сумі 7086 грн. є правомірним та скасуванню не підлягає.

Щодо прийнятих відповідачем рішень якими занижено суму військового збору з заниженого доходу за 2015 рік від здійснення господарської діяльності та суму недоїмки зі сплати єдиного внеску, штраф та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вже було зазначено, заниження єдиного внеску за 2015 рік у розмірі 10927,85 грн. та заниження військового збору на суму 472,38 грн. встановлено в результаті саме заниження суми оподаткованого доходу від здійснення господарської діяльності та завищення валових витрат за 2015 рік в розмірі 31492,41 грн.

Отже, позивачем не вірно сплачено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності по господарським операціям за 2015 рік.

В результаті зазначеного, судом першої інстанції обґрунтовано визнано правомірним та законним оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 26.04.2017, яким позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб за підсумками річного декларування в загальній сумі 7 086,00 грн., а тому прийнятті податковим органом оскаржувані рішення щодо донарахування ОСОБА_2 військового збору та єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування є похідними від податкового повідомлення-рішення, яким визначено податок на доходи фізичних осіб, є правомірними та скасуванню не підлягають.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналіз наведених правових положень та обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що податковим органом доведена правомірність та обґрунтованість оскаржуваних рішень з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 - залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення в повному обсязі відповідно до ст. 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі

Головуючий - суддя М.І. Кобаль

судді: О.В. Епель

О.В. Карпушова

Головуючий суддя Кобаль М.І.

Судді: Епель О.В.

Карпушова О.В.