Справа № 820/1699/17
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А
про відмову у постановленні окремої ухвали
13.09.2017 р. № 820/1699/17
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Заічко О.В.,

при секретареві судового засідання - Мараєвій О.В.,

за участю: представника позивача - Рубежанського І.В.,

представника відповідача - Хілковського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові клопотання представника позивача про постановлення окремої ухвали відносно посадових осіб Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:
До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити (доплатити) позивачу ОСОБА_1 різницю між виплаченою сумою грошової компенсації вартості за не отримане речове майно в розмірі 27940,77 грн. перераховано 23.08.2017 року; та сумою грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, яка буде нарахована відповідачем, а саме відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно», виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Адміністрацією Держприкордонслужби станом на 1 січня 2017 року та довідки про вартість речового майна, що належить до видачі прапорщику ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання, в якому просив суд: постановити окрему ухвалу і направити за належністю. Прийняти рішення по невиконанню вимог суду та покарати винних.

В обґрунтування клопотання вказав що відповідачем неналежним чином виконуються вимоги суду в частині надання витребуваних доказів, такі докази надано у неналежному вигляді, у чому вбачається неповага до суду, відповідальність за яку передбачена ст. 185-3 КУпАП, а також склад злочину, відповідальність за який передбачено ст. 382 КК України. Отже, за наявності зазначених обставин представник позивача просив суд постановити окрему ухвалу якою вирішити питання про покарання винних осіб відповідача.

Судом поставлено на обговорення зазначене клопотання, проти якого заперечував представник відповідача.

З`ясувавши думку представника відповідача з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали справи суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 134 КАС України, учасники адміністративного процесу, а також інші особи, присутні в залі судового засідання, зобов`язані беззаперечно виконувати розпорядження головуючого, додержуватися в судовому засіданні встановленого порядку та утримуватися від будь-яких дій, що свідчать про явну зневагу до суду або встановлених в суді правил. За неповагу до суду винні особи притягуються до відповідальності, встановленої законом. Питання про притягнення особи до відповідальності за прояв неповаги до суду вирішується судом негайно після вчинення порушення, для чого у судовому засіданні із розгляду адміністративної справи оголошується перерва.

За змістом ст. 185-3 КУпАП, неповага до суду, що виразилась у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил, - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, в силу приписів ст. 382 КК України, а саме, частин 1-3, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню -карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, - караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, вчинені службовою особою, яка займає відповідальне чи особливо відповідальне становище, або особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею, або якщо вони заподіяли істотну шкоду охоронюваним законом правам і свободам громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам юридичних осіб, - караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Як передбачено ст. 166 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. Про вжиті заходи суд повідомляється не пізніше одного місяця після надходження окремої ухвали. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Аналіз зазначених приписів КАС України свідчить про те, що адміністративному суду надане право на здійснення загального нагляду за дотриманням законності суб`єктами владних повноважень. Значимою вимогою зазначеної норми Закону є постановлення окремої ухвали внаслідок виявлення під час розгляду справи порушення закону.

Розглядаючи клопотання представника позивача суд зазначає наступне.

Ухвалою суду від 23.06.2017 по даній справі за клопотанням представника позивача було витребувано у Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України,

- належним чином завірену копію витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону, у якому зазначається розмір грошової компенсації за період військової служби, а саме: з 15.03.1995 року по 30.03.2017 року, на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації;

- належним чином завірену копію довідки про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 , оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації;

- належним чином завірену копію документу, на підтвердження закупівельної вартості речового майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року;

- інформацію щодо терміну експлуатації речового майна (окремо по кожному виду речового майна), яке належало до видачі ОСОБА_1 , з зазначенням відповідних найменувань, у тому числі, на підставі арматурно- алфавітного журналу обліку речового майна за період військової служби, а саме: з 15.03.1995 року по 30.03.2017 року;

- повний математичний розрахунок (нарахування) суми грошової компенсації, яка видається замість речового майна з урахуванням закупівельної вартості речового майна, що належить до видачі, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року (розрахунок окремо по кожному виду речового майна) за період військової служби, а саме: з 15.03.1995 року по 30.03.2017 року та відомості про отримання речового майна, а також, витребувано з Адміністрації Державної прикордонної служби України, належним чином завірені докази на підтвердження закупівельної вартості речового майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 1 січня поточного року у частині, що стосується ОСОБА_1 .

На виконання зазначеного судового рішення 11.07.2017 року відповідачем було надано довідку - розрахунок № 34, арматурну картку та розпорядження від 11.02.2017 р. № 33 "Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився" ( т.1 а.с. 95-101).

Також, на виконання зазначеного судового рішення Адміністрацією Державної прикордонної служби України надано копію розпорядження АДПСУ від 11.02.2017 № 33 "Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився" ( т.1 а.с.107-116).

Суд зазначає, що у вказаному розпорядженні є розрахунок по кожному виду речового майна станом на визначений період, у тому числі на той, щодо якого клопотав представник позивача.

У свою чергу, внаслідок того, що в процесі виконання вказаної ухвали суду Харківським прикордонним загоном Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, весь обсяг витребуваних доказів суду надано не було, а деякі копії витребуваних документів є низької якості та нечитабельні, судом 26.07.2017 року було направлено запит на адресу відповідача з вимогою надання усього обсягу витребуваних судом доказів, які вказані в ухвалі від 23.06.2017р. у належних для ідентифікації копіях.

Відповідачем надано копії розрахунку суми грошової компенсації, довідку про вартість предметів речового майна, арматурну картку, акт про знищення деяких справ за номенклатурами за роками ( т.1 а.с. 125-138).

Ухвалою суду від 01.08.2017 року було витребувано за клопотанням представника позивача

з Адміністрації Державної прикордонної служби України,

- належним чином завірені копії накладних, наказів, розпоряджень на підтвердження закупівельної вартості речового майна, розрахованої Адміністрацією Державної прикордонної служби України станом на 01 січня 2017 року в частині, що стосується ОСОБА_1 , який був звільнений у зв`язку з закінченням контракту, а у разі відсутності відповідної вартості станом на 01 січня 2017 року за всіма видами речового майна - надати письмову відповідь про причини відсутності такої вартості станом на 01.01.2017 р;

- інформацію з зазначенням даних про конкретні види речового майна ( перелік), на які ОСОБА_1 необхідно нараховувати відповідну грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 15.03.1995 р. по 30.03.2017 р., кількість штук, комплектів тощо, їх вартість станом на 01.01.2017р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання вимог зазначеного судового рішення 21.08.2017 року було надано письмові пояснення про обліковування позивача у процесі нарахування грошової компенсації за місцем його служби та нормативне обґрунтування порядку нарахування грошової компенсації за речове майно згідно з розпорядженням АДПСУ від 11.02.2017 № 33 "Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився", яке було раніше надано до суду ( т.1 а.с.163).

Також, відповідачем додатково 22.08.2017 року надано суду довідку - розрахунок № 34 з більш розширеною інформацією відносно грошової компенсації замість належного до видачі речового майна, довідку - пояснення щодо нарахування речового майна, яке належить до видачі, довідку відповідно до розпорядженням АДПСУ від 11.02.2017 № 33 "Про доведення вартості предметів речового майна для нарахування грошової компенсації та утримання за речове майно, строк носіння якого не закінчився", витяг з наказу про виплату позивачеві грошової компенсації за речове майно, довідку про знищення відомостей про отримання позивачем речового майна за період проходження служби, інвентарну книгу, акт знищення, протокол засідання комісії з питання знищення документів ( т.1 а.с.167 -224).

Також, відповідачем 04.09.2017 року надано суду довідку - розрахунок № 34 з більш розширеною інформацією відносно грошового забезпечення замість належного до видачі речового майна, яка є ідентичною довідці, яка була раніше надана відповідачем ( т.1 а.с.168),платіжне доручення про оплату компенсації за речове майно особам, звільненим з військової служби, відомість з виплати компенсації за речове майно ОСОБА_1 , витяг з реєстру виплат компенсації відносно позивача, арматурну картку ( т.1 а.с.226-231).

Ухвалою суду від 05.09.2017 року було витребувано у Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України, належним чином завірену копію речового атестату на прапорщика ОСОБА_1 за період військової служби з 15.03.1995 р. по 30.03.2017 р.

У судовому засіданні 13.09.2017 року представник відповідача пояснив суду, що надати вказаний доказ неможливо, оскільки такий не існує, а складання речового атестату передбачено у випадку переведення військовослужбовця з одного місця служби до іншого. Представник відповідача зазначив, що, в даному випадку, йдеться мова про перехід з однієї військової частини до іншої, у свою чергу позивач проходив службу саме в Харківському прикордонному загоніу Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Таким чином, дослідженими у справі доказами підтверджено факт виконання вимог суду та надання витребуваних документів, а з приводу тих доказів, які не є можливим надати - є відповідні пояснення з цього приводу.

У свою чергу, твердження представника позивача про невиконання вимог ухвал суду про витребування доказів ґрунтуються на тому, що його не влаштовувала форма, в якій документи було надано суду, оскільки на його думку, надані документи не відповідають законодавчим нормам та вимогам.

Суд відхиляє вказані твердження представника позивача з огляду на наступне.

По - перше, представник позивача не зазначив, яким саме нормам не відповідають подані документи.

По-друге, в силу ч.1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1,4 ст. 70 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, а суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За змістом ч.1 ст. 79 КАС України, письмовими доказами є документи (у тому числі електронні документи), акти, листи, телеграми, будь-які інші письмові записи, що містять в собі відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, враховуючи викладене, суд зазначає, що наданим доказам оцінку щодо їх належності та допустимості буде надано при прийнятті рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, оскільки під час розгляду даної адміністративної справи судом не встановлено факту порушення відповідачем вимог чинного законодавства, то у суду відсутні підстави для постановлення окремої ухвали.

Також, у судовому засіданні представник позивача висловлював незгоду з наданими Адміністрацією ДПСУ доказами з тих самих підстав, що останні викладені неналежним чином, а надані письмові пояснення про неможливість надання певних доказів фактично є ухилянням від виконання вимог суду.

З цього приводу, суд зазначає, що Адміністрація ДПСУ не є стороною по справі, отже, відносно останньої клопотання представника позивача не підлягає розгляду.

Суд зауважує, що із норм КАС України вбачається, що судам надане право, а не визначено обов`язок ухвалити окрему ухвалу у зазначених випадках, у свою чергу, представник позивача, заявляючи клопотання, вбачав в обставинах, з приводу яких останнє й було заявлене, і неповагу до суду, відповідальність за яку передбачена ст. 185-3 КУпАП і, одночасно, склад злочину, відповідальність за який передбачено ст. 382 КК України та просив окремою ухвалою притягнути винних осіб до відповідальності.

У свою чергу, суд вкотре наголошує, що відповідачем було виконано вимоги суду та надано письмові докази, отже, правопорушення, про які зазначає представник позивача - відсутні, а отже, й відсутня відповідальність, а намагання представника позивача притягнення посадовців відповідача до відповідальності за ст. 185-3 КУпАП та ст. 382 КК України, взагалі йде в розріз з приписами ст. 61 Конституції, якими чітко зазначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення та лише свідчить про зловживання ним своїми правами, які надано ст.ст. 49,51 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.11 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника позивача про постановлення окремої ухвали відносно посадових осіб Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії

Керуючись ст.ст. 133, 165, 166 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання представника позивача про постановлення окремої ухвали відносно посадових осіб Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено 15 вересня 2017 року.

Суддя Заічко О.В.