Справа № 521/10073/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 521/10073/17

Категорія: 10.2 Головуючий в 1 інстанції: Поліщук І.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Одесі апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання неправомірними дії щодо відмови в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника та зобов'язання призначити пенсію по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків від щомісячного довічного утримання судді у відставці померлого годувальника починаючи з 09.06.2017 року.

Справа була розглянута в скороченому провадженні та постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.07.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними дії Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови в призначенні пенсії у зв'язку з втратою годувальника. Зобов'язано Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі призначити пенсію по втраті годувальника виходячи з розміру 50% щомісячного довічного грошового утримання судді починаючи з 09.06.2017 року.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позову.

Перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, ОСОБА_1 з 06 липня 1974 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії НОМЕР_1 виданого 06.07.1974 року палацом одруження м.Одеси.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданого 31.05.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 5871.

Також встановлено, що ОСОБА_2 працював заступником голови Іллічівського районного суду м. Одеси, а потім суддею Малиновського районного суду м.Одеси на протязі 30 років. З 18 квітня 2006 року перебував у відставці і отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 позивач була непрацездатною та отримувала пенсію за віком, знаходилась на утриманні чоловіка, який отримував щомісячне довічне грошове утримання, як суддя у відставці.

У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_1 09.06.2017 року звернулась до Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника, однак рішенням №136226 від 14.06.2017 року їй було відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції було зазначено про обґрунтованість позовної заяви та про наявність у позивача права на призначення пенсії по втраті годувальника в розмірі 50 відсотків від щомісячного довічного утримання судді у відставці померлого годувальника.

Малиновське об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі вважає такі висновки суду першої інстанції помилковмим, оскільки на думку апелянта поняття «пенсія» та «довічне грошове утримання судді» не є тотожніми поняттями, а норма ст.37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" поширюється виключно у випадку отримання годувальником саме пенсії.

Судова колегія суду апеляційної інстанції вважає такі доводи апеляційної скарги безпідставними з огляду на наступне.

Згідно із положеннями ст.1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" під поняттям пенсії розуміють щомісячні регулярні пенсійні грошові виплати, які отримують фізичні особи (або члени сім'ї) від держави та спеціальних фондів після досягнення пенсійного віку, в разі інвалідності чи втрати годувальника.

Згідно ст.10 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Статтею 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що пенсія у зв'язку із втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною другою цієї статті непрацездатними членами сім'ї вважаються, зокрема: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку.

Згідно ст.37 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно пункту 2 частини 1 ст.45 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

За вказаним Законом, члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до закону пенсією є регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв'язку з настанням певної обставини - досягнення пенсійного віку, інвалідності, смерті годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання також являє собою регулярну щомісячну грошову виплату, яка чоловіку позивачки була призначена при звільненні у відставку та виплачувалась територіальним органом Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України , як єдиний захід матеріального забезпечення.

Пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті. Отже, відмова у призначенні позивачу пенсії по втраті годувальника в залежності від розміру пенсії її померлого чоловіка на час настання смерті не може бути визнано правомірною.

У справах «Стек та інші проти Сполученого Королівства», "Пічкур проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, якщо у державі є чинне законодавство, яким передбачено право на соціальні виплати, це законодавство має вважатися таким, що породжує майновий інтерес, який підпадає під дію статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Якщо держава вирішує створити механізм соціальних виплат, вона повинна зробити це у спосіб, що відповідає статті 14 Конвенції щодо заборони дискримінації. Дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об'єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. У практиці ЄСПЛ напрацьовані також три головні критерії, що їх слід оцінювати з тим, щоб зробити висновок чи відповідає певний захід втручання у право власності принципу правомірного і допустимого втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме чи є такий захід законним; чи переслідує втручання в право власності «суспільний інтерес»; чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям. За оцінкою ЄСПЛ не буде вважатись пропорційним втручання, яке становить «особистий та надмірний тягар» для особи.

Як вбачається з матеріалів справи право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника на думку відповідача залежить від обраного годувальником виду пенсійного забезпечення - пенсії або щомісячного довічного грошового утримання судді, що призвело до ситуації, в якій позивач, пропрацювавши до досягнення пенсійного віку та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення виявилась позбавленою права на пенсію по втраті годувальника лише на тій підставі, що годувальнику після досягнення пенсійного віку була призначена пенсійна виплата згідно з Законом «Про судоустрій і статус суддів».

Така відмінність у ставленні при призначенні пенсії даного виду не може бути визнана виправданою з точки зору об'єктивних та розумних обґрунтувань, оскільки отримувана годувальником сума щомісячного грошового утримання за правовою природою являлась призначеною на законних підставах регулярною пенсійною виплатою за рахунок державних коштів.

Таким чином не врахування апелянтом розміру доходу годувальника на час настання смерті призвело до того, що сама суть права позивача на отримання пенсії по втраті годувальника була зведена нанівець, що безсумнівно становить "особистий та надмірний тягар" для позивача, яка перебуваючи в непрацездатному віці, втративши матеріальну підтримку в зв'язку зі смертю чоловіка, залишилась без можливості отримання матеріального забезпечення по втраті годувальника, гарантованого національним законом на загальних підставах.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» було зобов'язано Кабінет Міністрів України подати до 01 травня 2015 року на розгляд Верховній Раді України проект Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі і спеціальних, але такого закону не було прийнято, тому з 01.06.2015 року в Україні скасовано порядок нарахування пенсій за спеціальними законами судова колегія вважає безпідставними з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи довічне грошове утримання було призначено чоловіку позивачки з 2006 року. Після смерті свого чоловіка позивачка звернулася до Пенсійного фонду з заявою про переведення її з одного виду пенсії за віком на інший вид пенсії по втраті годувальника, тобто вона не просила призначити їй нову пенсію. (арк.спр.19).

В рішенні Малиновського УПФУ №136226 від 14.06.2017р., яким було позивачці відмовлено, зазначено що воно про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника, при цьому єдиною правовою підставою відмови у цьому рішенні зазначено те, що Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 р. призначення пенсій у зв'язку з втратою годувальника не передбачено, при цьому будь-яких інших обґрунтувань та підстав прийняття у оскаржуваному рішенні не зазначено.

Тому доводи апеляційної скарги, які виходять за межі доводів, зазначених у оскаржуваному рішенні судова колегія вважає такими, що не впливають на оцінку судом законності та обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення.

За таких обставин, підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції, відповідно до ст. 200 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 183-2, 195,197,198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Малиновського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі залишити без задоволення, а постанову Малиновського районного суду м.Одеси від 17.07.2017 року - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик