Справа № 821/814/16
Суддя: Швед Е.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2017 р. м. Київ К/800/27830/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Шведа Е.Ю.,

суддів: Гончар Л.Я.,

Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за

касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатек-Україна»

на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року

у справі № 821/814/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатек-Україна»

до Херсонської митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправними та скасування рішення про визнання митної вартості товарів та картки відмови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Мегатек - Україна» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом до Херсонської митниці ДФС (далі - Митниця), в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення №508050001/2016/000044/2 від 24 травня 2016 року про визначення митної вартості товарів та картку відмови №508050001/2016/00056 від 24 травня 2016 року.

Постановою Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове - про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі Товариство, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції надав неправильну правову оцінку встановленим обставинам справи та прийняв протиправні оспорювані рішення і картку відмови.

У своїх запереченнях на касаційну скаргу Митниця просила залишити таку без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у лютому 2016 року Товариство уклало з Компанією «XINXING TWIN SCREW MACHINERY CO.LTD OF SHANGHAI» (Китай) контракт № CH 22-02 від 29 лютого 2016 року, відповідно до умов якого суб'єкт зовнішньоекономічної діяльності здійснює на користь ТОВ «Мегатек - Україна» поставку запасних частин зі сталі для екструдера за асортиментом та кількістю вказаними у Додатках (проформах-інвойсах та/або інвойсах), які є невід'ємними додатками до даного Контракту.

У травні 2016 року Товариство заявило до митного оформлення отримані від Компанії «XINXING TWIN SCREW MACHINERY CO.LTD OF SHANGHAI» (Китай) за вказаним вище контрактом товар: шнек та циліндр для екструдера SJSZ 80/172 - 1 комплект у зборі (2 шнека та 1 циліндр); електронагрівачі на циліндр екструдера SJSZ 80/172 - 1 комплект (6шт), використовуються для нагрівання циліндру, в якому розплавляється сировина та шнеками подається до голівки. Також до Митниці подано декларацію митної вартості (форма МД-2 №.2016/001783 від 24 травня 2016 року.

Митна вартість вказаних вище товарів була задекларована із застосуванням 1-го (основного) методу визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну за ціною контракту (господарської операції), вчиненої відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 29 лютого 2016 року NCH 22-02, яка становить 1620 дол. США.

На підтвердження обґрунтованості заявленої позивачем у декларації митної вартості товарів ціни митному органу подано наступні документи: контракт №22-02 від 29 лютого 2016 року; додаток № 1 від 22 березня 2016 року до Контракту № 22-02; інвойс NO:RQ 20160224RU від 22 березня 2016 року; пакувальний лист № б/н від 22 березня 2016 року; прайс-лист б/н; сертифікат про походження № 16С0231А0006/00011, коносамент № EURFL 16401754ОDS від 17 квітня 2016 року; виписка з бухгалтерської документації № 13-05 від 13 травня 2016 року; банківське платіжне доручення в іноземній валюті № 0408004 від 25 березня 2016 року; листи № 108 та № 110; CМR № 049165 від 24 травня 2016 pоку; копія митної декларації країни експортера № 11321034 від 13 квітня 2016 року.

Під час митного оформлення товару відповідач запропонував Товариству надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару, а саме: 1) каталоги, специфікації виробника товару; 2) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Товариство на пропозицію відповідача зазначених додаткових документів не надало. Митниця відмовила ТОВ «Мегатек - Україна» в митному оформлені товару та оформила картку відмови №508050001/2016/00056 від 24 травня 2016 року.

Підставою для відмови стало рішення про коригування митної вартості товарів від 24 травня 2016 року № 508050001/2016/000044/2, яким скориговано митну вартість товарів у сторону збільшення.

В обґрунтування зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів відповідач послався на те, що існують розбіжності у поданих документах; декларант не подав усіх необхідних додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару (п. 3 ст. 53 МК України); ціна угоди не відповідає інформації, що наявна у митного органу при співставленні рівня заявленої митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Митну вартість товару визначено за другорядним методом відповідно до ст. 59 МК України на підставі інформації, наявної у митного органу.

Як установлено судом апеляційної інстанції. Виявлені у документах позивача розбіжності полягають у наступному.

Копія митної декларації країни відправлення № 11321034 від 13 квітня 2016 року у блоці, що стосується найменування та опису товарів, навпроти товару № 1 у графі «Кількість, од. виміру» містить значення 930,00 кг, у графі «Ціна» вказано 9,6774, у графі «Сума» - 1500,00, у графі «Валюта» міститься напис USD; навпроти товару № 2 у графі «Кількість, од. виміру» зазначено 6,00 шт., у графі «Ціна» вказано 200,0000, у графі «Сума» -120,00, у графі «Валюта» міститься напис USD.

Якщо перевірити числове значення, вказане у графі «Сума», шляхом множення кількості товару на ціну за одиницю, вказані в митній декларації країни відправлення, то ці значення повинні складати: для товару № 1 - 930,00 кг * 9,6774 USD/одиницю = 8999,982 USD., для товару № 2 - 6,00 шт. * 200,0000 USD/одиницю =1200,00 USD. Вирахувані числові значення відрізняються від тих, що зазначені у графі «Сума».

Водночас, числові значення вартості товару, що містяться в інвойсі № RQ20160224RU від 22 березня 2016 року та заявлені в митній декларації №508050001/2016/001783 від 24 травня 2016 року становлять: для товару №1 - 1500,00 дол. США, для товару № 2 - 120,00 дол. США.

У зв'язку з вищевикладеним, суд апеляційної інстанції погодився з митним органом стосовно того, що в митній декларації країни відправлення № 11321034 від 13 квітня 2016 року продавцем задекларовано вартість товару, яка відрізняється від фактурної вартості, зазначеної в інвойсі № RQ20160224RU від 22 березня 2016 року та заявленої декларантом ТОВ «Мегатек-Україна» у митній декларації № 508050001/2016/001783 від 24 травня 2016 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що всі необхідні документи, які підтверджують задекларовану позивачем митну вартість товару, були надані відповідачу. Конкретних зауважень до основних документів, які визначають митну вартість товару, у відповідача не було. Водночас, митна декларація країни відправника не є обов'язковим документом відповідно до приписів ст. 53 МК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що надані позивачем до митного оформлення документи містили суттєві розбіжності, які Товариство не спростувало, а тому Митниця обґрунтовано витребовувала додаткові документи та прийняла рішення про коригування митної вартості з урахуванням наявної у неї інформації.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо правомірності оспорюваних рішення про коригування митної вартості товару і картки відмови та відсутності підстав для задоволення позову.

Суд касаційної інстанції не погоджується зі вказаним висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ч. 1 ст. 51 МК України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно зі змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як установлено судами попередніх інстанцій, вказані у наведеній нормі обов'язкові документи позивач надав митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товару. Жодних недоліків чи розбіжностей у них виявлено не було.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Водночас, відповідно до положень статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов'язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч. 5 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право серед іншого у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Крім того, у ч. 6 ст. 54 МК України установлено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз положень ч. 3 ст. 53, ч.ч. 1, 2 ,5 ст. 54, ст. 58 МК України дає підстави для висновку про те, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов'язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 Митного кодексу України.

Орган доходів і зборів має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов'язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють органу доходів і зборів законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей у документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з'ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 3 ст. 53 МК України.

Як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для витребовування додаткових документів стало, як вважає митний орган, те, що у Митниці виникли обґрунтовані підстави вважати, що подані позивачем документи містять розбіжності та декларант не подав усіх необхідних додаткових документів, які підтверджують митну вартість товару.

Водночас, як установлено судами та не спростовано відповідачем, Товариство подало необхідні документи для визначення митної вартості товару за першим методом, які передбачено ч. 2 ст. 53 МК України. Жодних посилань на те, що саме ці документи містять розбіжності, неповні та/або недостовірні відомості, чи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, не встановлено. Зокрема, показник ціни товару чітко відображений у наданих позивачем основних документах (договорі, інвойсі, платіжному дорученні).

Згідно з ч. 7 ст. 54 МК України у разі, якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Жодних обставин, які б свідчили про наявність застережень щодо застосування основного методу визначення митної вартості, визначених у ч. 1 ст. 58 МК України, судами попередніх інстанцій не установлено.

Аналіз норм митного законодавства дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов'язковою, оскільки з цією обставиною закон пов'язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 21-498а15.

Зважаючи на те, що Товариство подало всі обов'язкові документи для визначення митної вартості товару за першим методом, які передбачено ч. 2 ст. 53 МК України, жодних недоліків чи розбіжностей у них виявлено не було, вони підтверджують заявлену позивачем митну вартість, суд дійшов висновку про необґрунтованість сумнівів Митниці та витребовування додаткових документів.

Суд касаційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що надані позивачем документи, які передбачено ч. 2 ст. 53 МК України, є достатніми та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Водночас, виявлені відмінності у даних декларації країни відправлення № 11321034 від 13 квітня 2016 року та інвойсі NO:RQ 20160224RU від 22 березня 2016 року у цьому випадку не можуть бути підставою для відмови у визначенні митної вартості товару за першим (основним) методом, оскільки вказана декларація № 11321034 від 13 квітня 2016 року не є основним та обов'язковим документом відповідно до приписів ч. 2 ст. 53 МК України. Крім того, декларація країни відправлення № 11321034 від 13 квітня 2016 року у графі «Сума» вартості кожної з одиниць товару містить такі самі дані, які містяться і в інвойсі, та які задекларовано Товариством (товар № 1- 1500 дол. США та товар № 2 - 120 дол. США). Установлені обставини справи свідчать про те, що власне декларація країни відправлення № 11321034 від 13 квітня 2016 року містить нелогічні дані, тоді як саме інвойс є невід'ємною частиною договору, на підставі та відповідно до умов якого здійснюється оплата вартості товару.

Згідно з положеннями ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Зважаючи на те, що у наданих позивачем документах відсутні розбіжності, які б перешкоджали застосуванню основного методу визначення митної вартості товарів, а позивачем надано всі передбачені ч. 2 ст. 53 МК України обов'язкові документи, які не містять ознак їх підробки і в них наявні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, суд вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості визначення позивачем митної вартості товарів за першим (основним) методом та наявності підстав для задоволення позову і скасування оспорюваних рішення та картки відмови у цій справі.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову. Суд апеляційної інстанції помилково скасував рішення суду першої інстанції, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КАС України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до ст. 226 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції та залишає в силі рішення суду першої інстанції, яке ухвалено відповідно до закону і скасоване або змінене помилково.

Отже, касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції скасуванню з залишенням в силі постанови суду першої інстанції з мотивів, наведених вище.

Керуючись статтями 220, 222, 223, 226, 230, 231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегатек-Україна» задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2016 року скасувати та залишити в силі постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та не підлягає оскарженню, проте може бути переглянута з підстав, у строк та у порядку, визначених статтями 237, 238, 2391 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судді: