Справа № 826/19911/16
Суддя: Василенко Я.М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Скаленку Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Апріойл Техно» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017 у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Апріойл Техно» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними та скасування припису, постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Апріойл Техно» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Київській області від 02.11.2016 № 26-228/1008;

- визнати протиправним та скасувати постанову про накладення штрафу від 18.11.2016 № 184.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить оскаржувану постанову скасувати як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи у період з 26.10.2016 по 02.11.2016 ГУ Держапраці у Київській області проведено перевірку ТОВ «Апріойл Техно» з питань додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне страхування.

Позапланову перевірку проведено на підставі наказу від 20.10.2016 № 2059 та направлення на перевірку від 20.10.2016 № 1684 на підставі звернення ОСОБА_2 із скаргою щодо невиплати йому заробітної плати та не видачі трудової книжки при звільненні.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 26-228/1249 від 02.11.2016.

На підставі висновків, викладених в акті перевірки, відповідачем складено припис № 26-228/1008 від 02.11.2016, у відповідності до якого, встановлено наступне:

- у порушення вимог ч. 4 ст. 48 КЗпП України, абзацу 2 п. 2.2 гл. 2 Інструкції №58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників», до трудової книжки не занесені відомості про роботу ОСОБА_2, та у наданому для перевірки аркуші паперу про облік трудових книжок не зареєстровано трудову книжку ОСОБА_2, прийнятого на посаду менеджера з продажу згідно наказу директора ТОВ «Апріойл Техно» «Про прийняття на роботу» від 28.01.2016 №1-;

- у порушення вимог пп. «б» абзацу 1 п 7.1 гл. 7 Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників», книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них не ведеться, про що свідчить відсутність книги;

- у порушення вимог абзацу 5 п. 7.1 гл. 7 Інструкції № 58 книга обліку бланків трудових книжок, і вкладишів до них, як і книга обліку руху трудових книжок не пронумеровані, не прошнуровані та не скріплені підписом керівника підприємства і печаткою, про що свідчить наданий для перевірки аркуш паперу за формою бланку ведення відомостей про трудові книжки працівників;

- у порушення вимог ч 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» не забезпечений достовірний облік виконуваної роботи, про що свідчить відсутність запису у табелі обліку працівника ОСОБА_2;

- у порушення вимог ст. 142 КЗпП України правила внутрішнього трудового розпорядку не затверджені трудовим колективом за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної організації (профспілковим представником) на основі типових правил (копія правил трудового розпорядку додається).

Приписом № 26-228/1008 від 02.11.2016 визначено керівництву ТОВ «Апріойл Техно» дотримуватись вимог ч. 4 ст. 48 КЗпП України, абзацу 2 п. 2.2 гл. 2 Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників»; вжити заходів до виконання вимог п.п. «б» абзацу 1 п. 7.1 гл. 7 Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників»; вжити заходів до виконання вимог абзацу 5 п. 7.1 гл. 7 Інструкції № 58, книгу обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них і книгу обліку руху трудових; дотримуватися вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», забезпечити достовірний облік виконуваної працівниками роботи; привести у відповідність до вимог ст. 142 КЗпП України, оформлення правил внутрішнього трудового розпорядку.

Вказаним приписом позивачу встановлено строк для виконання вимог припису до 02.12.2016, про виконання якого, зобов'язано повідомити ГУ Держапраці у Київській області, що знаходиться за адресою 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10.

За результатами перевірки складено протокол № 26-228/863 від 02.11.2016 про адміністративне правопорушення. На підставі акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування № 26-228/1249 від 02.11.2016 уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Київській області вирішено накласти на ТОВ «Апріойл Техно» штраф відповідно до ст. 265 КЗпП України у розмірі 1 450, 00 грн., про що першим заступником ГУ Держапраці у Київській області винесено постанову про накладення штрафу від 16.11.2016 № 184.

Вважаючи вказаний припис, постанову про накладення штрафу протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем під час розгляду справи не надано обґрунтованих посилань та достатніх доказів на підтвердження того, що припис винесено неправомірно або безпідставно, натомість з матеріалів справи вбачається, що Головним управлінням Держапраці у Київській області правомірно винесено оскаржуваний припис, у зв'язку із чим і постанова про накладення штрафу є обґрунтованою, а тому не підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що Головним управлінням Держапраці у Київській області протиправно складено оскаржуваний припис та постанову про накладення штрафу, оскільки порушень позивачем допущено не було.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V.

Так, приписами ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом. Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

В силу вимог ч. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу, а у випадках, передбачених законом, також звертається у порядку та строки, встановлені законом, до адміністративного суду з позовом щодо підтвердження обґрунтованості вжиття до суб'єкта господарювання заходів реагування, передбачених відповідним розпорядчим документом.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (далі - Положення № 96), державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства у сфері охорони праці в частині безпечного ведення робіт, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення (пп. 16 п. 4 Положення № 96).

При цьому, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення № 96).

Головне управління Держпраці у Київській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці та діє на підставі Положення про таке управління.

Згідно з пп. 6 п. 4 Положення № 96, Державна служба України з питань праці здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Відповідно до внесених до ст. 259 КЗпП змін Державна служба України з питань праці має реалізовувати державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. До набуття чинності постановою Кабінету Міністрів України про затвердження порядку проведення перевірок за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, діє Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджений наказом Мінсоцполітики від 02.07.2012 № 390, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.07.2012 за №1291/21603 (далі - Порядок № 390).

Порядком № 390 затверджено форму акту перевірки додержання суб'єктами господарювання законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування та форму припису.

Згідно з п. 2 Порядку № 390, право проведення перевірок мають посадові особи Держпраці України та її територіальних органів, які відповідно до своїх посадових обов'язків мають повноваження державного інспектора з питань праці (далі - інспектор). Інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку. Інспектор може проводити планові та позапланові перевірки.

Відповідно до абз. 4 п. 3 Порядку № 390, позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення.

Судом першої інстанції встановлено, що підставою для проведення перевірки додержання законодавства з питань праці у позивача слугували наказ від 20.10.2016 № 2059, направлення на перевірку від 20.10.2016 № 1684 ГУ Держапраці у Київській області.

Вказана позапланова перевірка проведена у зв'язку із зверненням ОСОБА_2 із скаргою щодо невиплати йому заробітної плати та не видачі трудової книжки при звільненні.

Відповідно до ст. 48 КЗпП трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п'яти днів після початку проходження стажування.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про оплату праці» при кожній виплаті заробітної плати роботодавець повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:

а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;

б) розміри і підстави утримань із заробітної плати;

в) сума заробітної плати, що належить до виплати.

Роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Під час перевірки встановлено, що в порушення вимог ч. 4 ст. 48 КЗпП України, абзацу 2 п. 2.2 гл, 2 Інструкції № 58 до трудової книжки не внесено відомості про роботу ОСОБА_2

Крім того, у порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» не забезпечено достовірний облік виконуваної роботи працівником ОСОБА_2

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки з метою встановлення факту можливого порушення законодавства про працю позивачем надано наступні документи: замість книги обліку руху трудових книжок надано аркуш паперу за формою зазначеної книги, в якому відсутній запис про трудову книжку ОСОБА_2; наказ № 1 -4 від 28.01.2016 «Про прийняття на роботу» ОСОБА_2; наказ №б-заг від 02.02.2016 «Про скасування наказу про прийняття на роботу ОСОБА_2»; повідомлення в ДФС від 29.01.2016 про прийняття на роботу ОСОБА_2; повідомлення в ДФС з позначкою «скасовуюче» від 16.02.2016 року, яке направлено до ДФС через 14 днів після видачі наказу про скасування; табель обліку робочого часу, в якому відсутня відмітка про фактично відпрацьований час ОСОБА_2 Документи громадянина ОСОБА_2 були відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт зазначає, що наказ «Про прийняття на роботу» не підписано ОСОБА_2, у матеріалах перевірки також відсутня заява про прийняття працівника на роботу. Сам наказ було скасовано та він не набрав чинності, а працівник не приступив до роботи. Матеріалами перевірки також не встановлено факт того, чи передано роботодавцю ТОВ «Апріойл Техно» трудову книжку ОСОБА_2 для вчинення запису про прийняття на роботу.

Щодо вказаного колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформлюється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту(спеціальність кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Нормами ст. 200 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність посадових осіб підприємств, установ, організацій за прийняття на роботу громадян без паспортів або з недійсними паспортами.

Отже, колегія суддів зазначає, що якщо працівник приймається на роботу за наказом, незалежно від наявності підписаного сторонами трудового договору у вигляді окремого документа, трудовий договір як угода між сторонами існує у будь-якому разі, про що свідчить наказ.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за відповідною формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Відповідно до листа Мінсоцполітики від 09.10.2015 №1336/13/84-15 «Щодо прийняття працівника на роботу» у разі допущення помилки роботодавцем та необхідності внесення змін до повідомлення про прийняття працівника на роботу подається повідомлення типу «скасовуюче» з помилковими даними і одночасно повідомлення типу «початкове» з правильними даними. Отже, законодавством не передбачено подання повідомлення в ДФС типу «скасовуюче» як таке, що скасовує попереднє повідомлення про прийняття працівника на роботу.

Також, нормами чинного законодавства України не передбачено скасування наказу про призначення працівника на роботу.

Відповідно до статті 30 Закону «Про оплату праці» роботодавець зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Ведення табельного обліку робочого часу на підприємствах, в установах і організаціях регламентується наказом Держкомстату України від 05.12.2008 № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці».

У табелі обліку використання робочого часу (типова форма № П-5) робляться відмітки про фактично відпрацьований час, відпрацьовані за місяць години, в т. ч. надурочні, вечірні, нічні години роботи та ін., а також інші відхилення від нормальних умов роботи. форма табеля (типова форма № П-5), затверджена Наказом №489, носить рекомендаційний характер і складається із мінімальної кількості показників, необхідних для заповнення форм державних статистичних спостережень. Рекомендаційний характер полягає в тому, що за необхідності вона може бути доповнена іншими показниками, потрібними для обліку робочого часу на підприємстві. У разі потреби можна застосовувати й іншу форму табеля, але при цьому обов'язковим є наявність первинного обліку показників щодо використання робочого часу, явок та неявок працівників, які визначено формами державних статистичних спостережень з праці.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про порушення ТОВ «Апріойл Техно» вимог ч. 4 ст. 48 КЗпП України, абзацу 2 п. 2.2 гл. 2 Інструкції № 58 «Про порядок ведення трудових книжок працівників» та ст. 30 Закону України «Про оплату праці».

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувані припис та постанова винесені відповідачем обґрунтовано, на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством, а тому позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 200 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Апріойл Техно» залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.04.2017 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку та строки, встановлені статтею 212 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст ухвали виготовлений 14.09.2017.

Головуючий суддя Василенко Я.М.

Судді: Шурко О.І.

Кузьменко В. В.