Справа № 350/1498/16-а
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6704/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гінди О.М.

суддів: Качмара В.Я., Ніколіна В.В.

за участі секретаря судових засідань: Чопко Ю.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2017 року за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити дії, -

встановив:

02.12.2016 позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області, в якому просив визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не вирішення поданої ним заяви від 19 лютого 2016 року про вирішення земельного спору та зобов'язати відповідача розглянути таку заяву та прийняти відповідне рішення, стягнути на його користь з Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області 30 000 грн (тридцять тисяч гривень) завданої внаслідок бездіяльності моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що порушені його законні права та інтереси, щодо оформлення права власності на належну йому земельну ділянку та реєстрацію права власності на неї, у зв'язку з чим він звернувся з письмовою заявою до відповідача щодо надання відповіді про вирішення земельного спору, оскільки його сусід ОСОБА_3 самовільно захопив частину переданої йому у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а також самовільно зрізав дерево породи «Ясен» на його земельній ділянці. Крім того, в своїй заяві він просив сільську раду роз'яснити йому з яких підстав сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_3 без погодження із ним приватизували суміжні земельні ділянки. Відповідь про хід та результати розгляду заяви йому не було надано і не надано по цей час, чим грубо порушено вимоги Закону України «Про звернення громадян».

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05.05.2017 у задоволенні позову відмовлено.

Із цією постановою не погодився позивач та оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що така є незаконною та необґрунтованою, оскільки прийнята з неповним з'ясуванням обставин справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що подана ним заява не вирішена сільською радою і жодного рішення по ній не прийнято, у зв'язку з чим бездіяльність відповідача є неправомірною.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави і межі апеляційних вимог, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем подано заяву від 19.02.2016 до Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області щодо вирішення питання про ненадання дозволу головою сільської ради на приватизацію городу та земельного спору з приводу самовільного захоплення ОСОБА_3 частини переданої йому у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а також самовільного зрізання ним дерева породи «Ясен» на його ділянці та роз'яснення йому з яких підстав сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_3 без погодження із ним приватизували суміжні земельні ділянки.

Згідно витягу з рішення третьої сесії Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 10.03.2016 № 38-3/2016 вирішено надати гр. ОСОБА_2 роз'яснення по даній заяві.

Відповідь на заяву ОСОБА_2 відповідачем була надана листом за № 71/02-25 від 28.03.2016, у якому позивачу роз'яснено порядок отримання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку, правомірність виготовлення гр. ОСОБА_5, гр. ОСОБА_4 правовстановлюючих документів на суміжну земельну ділянку.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Верхньострутинською сільською радою Рожнятівського району Івано-Франківської області не було допущено протиправної бездіяльності при розгляді заяви ОСОБА_2

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян», громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.

Статтею 3 Закону України «Про звернення громадян» визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Згідно із ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями. Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Статтею 15 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Пунктом 1 Указу Президента України «Про першочергові заходи щодо забезпечення реалізації та гарантування конституційного права на звернення до органів державної влади та органів місцевого самоврядування» від 07 лютого 2008 року №109/2008 постановлено Кабінету Міністрів України, міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям та органам місцевого самоврядування вжити невідкладних заходів щодо забезпечення реалізації конституційних прав громадян на письмове звернення та особистий прийом, обов'язкове одержання обґрунтованої відповіді, неухильного виконання норм Закону України «Про звернення громадян», упорядкування роботи зі зверненнями громадян, зокрема, щодо: недопущення надання неоднозначних, необґрунтованих або неповних відповідей за зверненнями громадян, із порушенням строків, установлених законодавством, безпідставної передачі розгляду звернень іншим органам; викоренення практики визнання заяв чи скарг необґрунтованими без роз'яснення заявникам порядку оскарження прийнятих за ними рішень; створення умов для участі заявників у перевірці поданих ними заяв чи скарг, надання можливості знайомитися з матеріалами перевірок відповідних звернень; з'ясування причин, що породжують повторні звернення громадян, систематичного аналізу випадків безпідставної відмови в задоволенні законних вимог заявників, проявів упередженості, халатності та формалізму при розгляді звернень; вжиття заходів для поновлення прав і свобод громадян, порушених унаслідок недодержання вимог законодавства про звернення громадян, притягнення винних осіб у встановленому порядку до відповідальності, в тому числі до дисциплінарної відповідальності за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків щодо розгляду звернень громадян.

Рішення, які приймаються за зверненнями, повинні бути мотивованими та ґрунтуватися на нормах чинного законодавства. Посадова особа, визнавши заяву такою, що підлягає задоволенню, зобов'язана забезпечити своєчасне і правильне виконання прийнятого рішення, а в разі визнання скарги обґрунтованою - негайно вжити заходів до поновлення порушених прав громадян.

Звернення вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі поставлені в них питання, вжиті необхідні заходи і заявникам дані вичерпні відповіді.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

З системного аналізу правових норм вбачається, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, зокрема у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як вбачається з матеріалів справи, 19.02.2016 позивач звернувся до Верхньострутинської сільської ради із заявою про вирішення питання про ненадання дозволу головою сільської ради на приватизацію городу та земельного спору з приводу самовільного захоплення ОСОБА_3 частини переданої йому у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, а також самовільного зрізання ним дерева породи «Ясен» на його ділянці та роз'яснення йому з яких підстав сусіди ОСОБА_4, ОСОБА_3 без погодження із ним приватизували суміжні земельні ділянки.

Однак, письмова відповідь № 71/02-25 на заяву ОСОБА_2 відповідачем була надана 28.03.2016, тобто з порушенням місячного строку передбаченого ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». При цьому, відповідачем не встановлювався інший термін для розгляду заяви позивача, який не може перевищувати сорока п'яти днів та про продовження такого терміну не повідомлено ОСОБА_2, як вимагає ч. 2 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян».

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено бездіяльність Верхньострутинської сільської ради щодо несвоєчасного розгляду заяви ОСОБА_2 від 19.02.2016.

Суд апеляційної інстанції проаналізувавши питання, зазначені в заяві ОСОБА_2 та письмові відповіді Верхньострутинської сільської ради від 28.03.2016 № 71/02-25, вважає, що відповідачем не в повному обсязі надано відповідь, зокрема на питання № 2 щодо приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 без згоди позивача.

Так, відповідачем зазначено, що в зв'язку з тим, що позивач не погодив межі сусіда ОСОБА_5, остання звернулася до виконавчого комітету сільської ради для погодження меж без підпису суміжного землекористувача. 05.11.2013 був вихід земельної комісії про що, складено і підписано Акт згідно ст. 186 ЗК України, який був затверджений на сесії сільської ради 10.11.2013 № 155-22/2013 про можливість в подальшому виготовляти правовстановлюючі документи гр. ОСОБА_5

Сільська рада, як розпорядник інформації у відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації», повинна була надати конкретну інформацію на поставлені в заяві позивача питання.

Таким чином, відповідачем надано відповідь ОСОБА_2 щодо іншої особи, ніж тої, що просив позивач у заяві.

Щодо запитання № 1 (про приватизацію земельної ділянки за 2009 рік) та запитання № 3 (приватизацію гр. ОСОБА_4 земельної ділянки), то відповідачем надано у встановленому законодавством порядку, передбаченому Законом України «Про звернення громадян» обґрунтовану письмову відповідь від 28.03.2016, а тому в цій частині підстав для задоволення позовних вимог не має.

Згідно ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки у разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

З огляду на викладене та з урахуванням ст. 11 КАС України, вірним способом захисту прав позивача є зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 19.02.2016, зокрема питання № 2, оскільки відповідь сільського голови сосувалась іншої особи, не зазначеної в заяві.

Щодо заявленої позивачем вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги.

Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03. 1995 № 4 зі змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного суду України від 25.05.2001 № 5 та від 27.02.2009 №1, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із загальними підставами цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п.5 Постанови).

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не обґрунтовано, у чому саме полягає заподіяна йому відповідачем моральна шкода. Ним не доведено факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з діями відповідача.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлена позивачем вимога про стягнення із відповідача відшкодування моральної шкоди у розмірі 30000 грн не підлягає задоволенню.

З огляду на те, що постанова суду першої інстанції прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про її скасування та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Верхньострутинської сільської ради щодо ненадання своєчасної відповіді на заяву ОСОБА_2 від 19.02.2016 та вирішення земельного спору з приводу самовільного захоплення ОСОБА_3 частини переданої йому у власність земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд. У задоволенні решту позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 11, 41, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 05 травня 2017 року у справі № 350/1498/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Верхньострутинської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області щодо ненадання своєчасної відповіді на заяву ОСОБА_2 від 19 лютого 2016 року.

Зобов'язати Верхньострутинську сільську раду Рожнятівського району Івано-Франківської області повторно розглянути заяву від 19 лютого 2016 року в частині приватизації земельної ділянки ОСОБА_3 (запитання № 2) та надати обґрунтовану відповідь.

У задоволенні решту позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів, після набрання нею законної сили, може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін

Постанова в повному обсязі складена та підписана 18.09.2017.