Справа № 345/2390/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8798/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Костіва В.М., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року у справі № 345/2390/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, Позивач) звернувся з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області (далі - Управління, Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Управління щодо стягнення з ОСОБА_1, як учасника бойових дій, податку та військового збору із призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.06.2017 року;

- зобов'язати Управління відновити виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1, в розмірі, який існував до 01.06.2017 року, без врахування стягнення податку та військового збору і продовжувати таку виплату в майбутньому;

- Зобов'язати Управління надати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з моменту набрання законної сили.

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із вказаною постановою, її оскаржив Відповідач, який покликаючись на те, що вказана постанова є незаконною та прийнятою з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що щомісячне грошове довічне утримання судді не є пенсією, перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а відтак відповідно до норм Податкового кодексу України обкладається податком в розмірі 18% та військовим збором 1,5%.

Справа розглядалася в порядку письмового провадження.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 16 жовтня 2013 року ОСОБА_1 відрахований зі складу Рожнятівського районного суд в зв'язку з досягненням 65 річного віку, тобто з поданням заяви про відставку.

У відповідності до розпорядження від 25.10.2013 року № 145279 Рожнятівського районного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Позивачу призначено довічне грошове утримання з 17.10.2013 року.

Листом від 09.06.2017 року № 5220/03 Управління повідомило Позивача, що з червня 2017 року йому виплачується довічне грошове утримання у зменшеному розмірі, оскільки утримано податок у розмірі 18% та військовий збір 1,5%, що у відповідності становить 3736,01 грн. та 311,33 грн.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.09.1998 року, виданого Івано-Франківським ОВК, Позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасником бойових дій.

Відповідно до частини 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Положеннями пункту 18 частини 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них надаються пільги зі сплати податків, зборів, мита та інших платежів до бюджету відповідно до податкового та митного законодавства.

Згідно ст. 8 Податкового кодексу України (далі - ПК України) в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов'язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До загальнодержавних податків належить податок на доходи фізичних осіб (ст. 9 ПК України).

Положеннями ст.ст. 162-164 ПК України встановлено, що платником податку на доходи фізичних осіб є, в тому числі, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 167.4 ст. 167 ПК України, ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо перевищення суми пенсії (включаючи суму її індексації, нараховану відповідно до закону), щомісячного довічного грошового утримання, визначеної у підпункті 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 цього розділу, які отримуються платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом.

Крім того, пунктом 16-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» ПК України закріплено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

За приписами підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Положення цього підпункту не застосовується до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність утримання Відповідачем з довічного грошового утримання Позивача.

Проте такий висновок суду першої інстанції не узгоджується з приписами абзацу другого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 ПК України.

Дана правова норма чітко передбачає, що положення цього підпункту не застосовується лише до пенсій, призначених учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Довічне грошове утримання не є тотожним пенсійним виплатам.

Аналіз підпункту 164.2.19 ПК України свідчить про свідоме відокремлення законодавцем пенсій від довічного грошового утримання щодо пільг, передбачених абзацом другим названої норми права.

Посилання Позивача на визначення довічного грошового утримання, як звільненої від сплати податків грошової виплати, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки положення підпункту 164.2.19 пункту 164.2 ст. 164 неконституційним не визнавалися, а висновки Конституційного суду України щодо правової природи довічного грошового, про які зазначає Позивач, ґрунтувалися на аналізі законодавства щодо призначення та виплати довічного грошового утримання судді, яке існувало станом на жовтень 2005 року та яке на час виникнення спірних відносин зазнало істотних змін.

Тому постанова суду першої інстанції винесена при неповному з'ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим вона підлягає скасуванню з винесенням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198 п. 3, 202, 205, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області залишити задовольнити.

Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25 липня 2017 року у справі № 345/2390/17 скасувати та винести нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області про визнання дій неправомірними.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді М. В. Костів
З. М. Матковська