Справа № 233/5636/16-а
Суддя: Малінов О. С.
Дата ухвалення: 2017-08-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

233 № 233/5636/16-а
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.,

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи за заявою ОСОБА_1 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, треті особи Костянтинівський міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України в м. Костянтинівці Донецької області, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів, в порядку ч.9 ст. 267 КАС України, -

В С Т А Н О В И В:

14 листопада 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб'єктом владних повноважень в порядку ч.9 ст. 267 КАС України.

Мотивував свою заяву тим, що Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у адміністративній справі №233/2073/14-а, яка набула чинності 02.07.2014 року його позовні вимоги задоволено - зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області провести перерахунок та виплатити з 01.01.2014 року ОСОБА_1, який народився 7 квітня 1963 року у м.Костянтинівка Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, інваліду ІІ групи 1-ї категорії, державну пенсію на підставі ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі не нижче від 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за відрахуванням фактично отриманих ним сум.

04 липня 2014 року було видано виконавчі листи, видані на виконання рішення по справі, які подано до ВДВС Костянтинівського МРУЮ для виконання. Відповідач частково виконав рішення суду - перерахував його державну пенсію з 01.10.2014 року у відповідності до ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», але в частині виплати цих сум постанова суду не виконана з огляду на відсутність бюджетного фінансування.

16.06.2016 року йому було повернуто виконавчий лист та одночасно роз'яснено про необхідність звернення з ним Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Але, після виконання цих рекомендацій, листом від 07.10.2016 року виконавчий лист був знов повернутий заявнику. Тому просив визнати протиправною бездіяльність Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Костянтинівка Донецької області, щодо невиконання постанови суду, та, на підставі пункту 4 частини 2 ст. 162 КАС України стягнути з відповідача нараховані, але не виплачені кошти в сумі 163576,30 грн.

В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав письмові заперечення з приводу заяви, згідно яких просив у її задоволенні відмовити, оскільки постанову суду УПФУ виконує, пенсію ОСОБА_1 нараховує, але у зв'язку із тим, що фінансування витрат, пов'язаних із виплатами особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи здійснюється за рахунок наявних надходжень до загального фонду державного бюджету, в межах обсягів призначень, передбачених у Державному бюджеті України, виплата нарахованих коштів ОСОБА_1 проведена не була, оскільки УПФУ не є розпорядником бюджетних коштів (а.с.24-25).

Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник ВДВС Костянтинівського МРУЮ надав письмові пояснення, з приводу того, що у зв'язку із відсутністю у постанові суду щодо перерахунку ОСОБА_1 пенсії у відповідності до вимог закону визначених сум, ДВС неодноразово зверталось до суду із заявами про зміну порядку та способу виконання цієї постанови, але отримували відмови.

Представник Управління Державної казначейської служби України в м. Костянтинівці Донецької області надав відповідь, що виконавчий лист ОСОБА_1 до ДКС на виконання не надходив (а.с.45).

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги неявку в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та без здійснення фіксування звукозаписувальним технічним засобом.

Суд, дослідивши матеріали справи, пришов до висновку про часткове задоволення заяви.

Так судом встановлено, що Постановою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у адміністративній справі №233/2073/14-а, яка набула чинності 02.07.2014 року його позовні вимоги задоволено - зобов'язано Управління Пенсійного фонду України у м. Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області провести перерахунок та виплатити з 01.01.2014 року ОСОБА_1, який народився 7 квітня 1963 року у м.Костянтинівка Донецької області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, інваліду ІІ групи 1-ї категорії, державну пенсію на підставі ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі не нижче від 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за відрахуванням фактично отриманих ним сум (а.с.7).

04 липня 2014 року було видано виконавчі листи, видані на виконання рішення по справі, які подано до ВДВС Костянтинівського МРУЮ для виконання (а.с.8).

16.06.2016 року ОСОБА_1 було повернуто виконавчий лист у зв'язку із виконанням рішення суду в частині проведення перерахунку його пенсії (а.с.12) та одночасно роз'яснено про необхідність звернення з ним Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Але, після виконання цих рекомендацій, листом від 07.10.2016 року виконавчий лист був знов повернутий заявнику з посиланням на Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою, згідно якого на виконання приймаються рішення судів, ухвалені до 01.01.2013 року (а.с.15). Також заявнику було роз'яснено, що відповідно до Закону «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» він може звернутись до Державної казначейської служби України.

З метою зміни порядку та способу виконання рішення суду як ВДВС Костянтинівського МРУЮ, так і безпосередньо позивач ОСОБА_1 неодноразово звертались до суду ,але у зміні порядку та способу виконання було відмовлено (а.с.57-58).

Відповідно до статті 55 Конституції України гарантує кожному право на захист своїх прав і свобод у суді, а також на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У своїх рішеннях Конституційний Суд України практично не звужує досить широке формулювання вимог статті 55 Конституції України. Згідно з його тлумаченням, кожен має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо вважає, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють його права і свободи чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді.

Стаття 55 Конституції України не визначає, які саме рішення, дії чи бездіяльність органів державної влади і місцевого самоврядування чи посадових і службових осіб можуть бути оскаржені, а тому встановлює принцип, відповідно до якого в суді можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії та бездіяльність.

Крім статті 55 Конституції України, що безпосередньо гарантує право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, це право випливає також з інших її статей. Зокрема, частина друга статті 3 Конституції передбачає відповідальність держави перед людиною за свою діяльність.

У Рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 6 вересня 1978 року у справі «Класс та інші проти Німеччини», із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури.

Відповідно до ч. 9 ст. 267 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або на порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду. Таку заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідною судовою постановою. Заява підлягає розгляду та вирішенню у судовому засіданні із повідомленням осіб, які беруть участь у справі, протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Відповідачем визнано, що на виконання рішення суду проведено нарахування позивачу ОСОБА_1 основної та додаткової пенсії за період з 01.10.2014 року по 29.02.2016 року в сумі 86244,72 грн. та за період 01.03.2016 року по 31.07.2016 року в сумі 31327,50 грн., всього 117572,22 грн. (а.с.24)

Відповідно до частини першої статті 2 та частини першої статті3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до п.3 Порядку №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно п.6 Порядку №845, у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв'язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету. Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі.

Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (п.24 Порядку №845).

Відповідно до пункту 48 Порядку №845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.

Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Так, невиконання рішення суду, яке набрало законної сили та відповідно до приписів ст.255 КАС України є обов'язковим для осіб, які беруть участь у справі, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України - є наслідком протиправності таких дій.

Відповідно до ч. 10 ст. 267 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. У разі наявності підстав для задоволення заяви суд ухвалює одну із постанов, що передбачені частиною другою статті 162 цього Кодексу. Така постанова може бути оскаржена лише в апеляційному порядку.

Відповідно п. 4 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про стягнення з відповідачів коштів.

Таким чином, судом встановлено, що під час винесення судового рішення за позовом ОСОБА_1 було неможливо визначити твердий розмір його пенсії після перерахунку, оскільки цей розмір змінюється у зв'язку із змінами його складових, а відсутність у рішенні суду певної визначеної суми не дозволяє заявнику звернутись до Держаної казначейської служби України для виконання рішення суду, тому суд вважає, що заява ОСОБА_2 є обґрунтованою. У зв'язку із невиконанням рішення суду, що гарантовано державою, права заявника порушені, тому позов підлягає частковому задоволенню, в частині визначення розміру стягнення коштів за рахунок Державного бюджету України. З УПФУ на користь ОСОБА_2 слід стягнути суми основної та додаткової пенсії за період з 01.10.2014 року по 29.02.2016 року в сумі 86244,72 грн. та за період 01.03.2016 року по 31.07.2016 року в сумі 31327,50 грн., всього 117572,22 грн.

Щодо визнання бездіяльності УПФУ неправомірною, то на думку суду в цій частині заяву слід залишити без задоволення, оскільки постанова суду в частині зобов'язання проведення ОСОБА_2 перерахунку пенсії відповідачем УПФУ виконано, а фінансування цих виплат провадяться не за рахунок ПФУ, а за рахунок коштів Державного бюджету України.

Судові витрати по цій заяві слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст.159-163,267 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 до Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, треті особи Костянтинівський міськрайонний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, Управління Державної казначейської служби України в м. Костянтинівці Донецької області, про визнання дій неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення коштів, в порядку ч.9 ст. 267 КАС України, - задовольнити частково.

Стягнути з Костянтинівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок коштів бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, на виконання Постанови Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області у адміністративній справі №233/2073/14-а за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м.Костянтинівці та Костянтинівському районі Донецької області про визнання дій неправомірним та зобов'язання вчинити певні дії, нараховану але не виплачену державну пенсію на підставі ст.54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі не нижче від 8-ми розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров'ю, на підставі ст.50 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в обсязі 75% розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, за відрахуванням фактично отриманих ним сум, за період з 01.10.2014 року по 29.02.2016 року в сумі 86244,72 грн. та за період 01.03.2016 року по 31.07.2016 року в сумі 31327,50 грн., всього 117572 (сто сімнадцять тисяч п'ятсот сімдесят дві) гривні 22 копійки.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили: через 10 днів з дня її проголошення, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга; або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через Костянтинівський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови

Суддя