Справа № 826/20975/15
Суддя: Нечитайло О.М.
Дата ухвалення: 2017-08-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2017 року м. Київ К/800/23180/16

Вищий адміністративний суд України у складі колегії суддів:
ГоловуючогоНечитайла О.М.
СуддівОлендера І.Я.
Юрченко В.П.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС

на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року

у справі №826/20975/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Холдингова компанія «Київміськбуд»

до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників

про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Холдингова компанія «Київміськбуд» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників (далі - відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 16 листопада 2015 року відмовив у задоволенні позовних вимог.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою 26 січня 2016 року скасував рішення суду першої інстанції та прийняв нове, яким позовні вимоги позивача задовольнив, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 31 липня 2015 року №.

Вважаючи, що рішення суду апеляційної інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, відповідач звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Позивач на адресу суду касаційної інстанції письмові заперечення на касаційну скаргу відповідача не надіслав.

Відповідно до частини 1 статті 220 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі і не може досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили такі фактичні обставини справи.

У період з 29 травня 2015 року по 06 липня 2015 року посадові особи відповідача провели документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань правильності обчислення та своєчасність сплати до державного бюджету податку на прибуток та податку на додану вартість, при взаємовідносинах з ТОВ «РБУ Груп 38» за період з 01 березня 2014 року по 31 березня 2014 року, з ТОВ «Архбуд-ЛТД» за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2014 року, з ДП «Виробничо-Технічна Агенція» за період з 01 січня 2014 року по 31 січня 2014 року, з ТОВ «ЕЙ.ДІ.Ленд» за період з 01 лютого 2014 року по 31 березня 2014 року, з ТОВ «Статус Інвест Інжиніринг» за період з 01 січня 2014 року по 31 січня 2014 року, з ТОВ «БК Авалон» за період з 01 лютого 2014 року по 28 лютого 2014 року, про що склали акт від 13 липня 2015 року №754/28-10-42-30/23527052, яким встановили порушення позивачем вимог пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено суму податкового кредиту з податку на додану вартість за жовтень 2013 року, січень-лютий 2014 року на 3 114 808,00 грн.

За результатами проведеної перевірки контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення від 31 липня 2015 року №, яким збільшив суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 2 547 212,00 грн., з яких 1 698 141,00 грн. за основним платежем та 849 071,00 грн. штрафні (фінансові) санкції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого адміністративного суду України дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичною підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення слугував висновок податкового органу про завищення позивачем суми податкового кредиту перевіреного податкового періоду, з огляду на факт відсутності реального здійснення господарських операцій позивача з його контрагентів - ТОВ «Архбуд-ЛТД» (за жовтень 2013 року на 264 967,00 грн.) та ТОВ «Статус Інвест Інжиніринг» (за січень 2014 року на 1 433 174,00 грн.).

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з правомірного формування позивачем податкового кредиту за результатом виконання господарських взаємовідносин з ТОВ «Архбуд-ЛТД» та ТОВ «Статус Інвест Інжиніринг», що підтверджені належним чином складеними первинними бухгалтерськими документами, які свідчать про реальні зміни у власному капіталі підприємства.

З матеріалів справи вбачається, що між Чуднівською центральною районною лікарнею Житомирської області (Замовник) та позивачем (Підрядник) 07 серпня 2013 року укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти №182/КБ, за умовами якого Підрядник зобов'язався у 2013 році виконати роботи, зазначені у проектно-кошторисній документації, що виготовлена на закупівлю робіт «Реконструкція незавершеного будівництвом приміщення молочної кухні на 1000 дитячих сумішей під пральню, стоматвідділення та баклабораторію в смт. Чуднів», а Замовник - прийняти та оплатити такі роботи. Сума договору становить 3 579 340,80 грн., у тому числі податок на додану вартість - 596 556,80 грн.

З метою виконання власних зобов'язань за договором №182/КБ 19 серпня 2013 року позивач (Генпідрядник) уклав з ТОВ «Архбуд-ЛТД» (Підрядник) договір підряду на виконання робіт по реконструкції незавершеного будівництвом приміщення молочної кухні на 1000 дитячих сумішей під пральню, стоматвідділення та баклабораторію в смт. Чуднів №201/КБ, за умовами якого Підрядник зобов'язався у 2013 році виконати роботи, зазначені в проектно-кошторисній документації, що виготовлена на виконання робіт по реконструкції незавершеного будівництвом приміщення молочної кухні на 1000 дитячих сумішей під пральню, стоматвідділення та баклабораторію в смт. Чуднів, а Генпідрядник - прийняти та оплатити такі роботи. Сума договору становить 3 579 340,80 грн., у тому числі податок на додану вартість - 596 556,80 грн.

На підтвердження виконання умов договору №201/КБ в матеріалах справи містяться копії договірної ціни, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акту приймання виконаних будівельних робіт, податкових накладних, платіжних доручень, акту звірки. Розрахунки між позивачем та ТОВ «Архбуд-ЛТД» проводилися у безготівковій формі.

Крім того, між позивачем (Замовник) та ТОВ «Статус Інвест Інжиніринг» (Підрядник) 07 листопада 2013 року укладено договір підряду на виконання підготовчих робіт по будівництву житлово-офісного комплексу з центром дозвілля та торгівлі, спортивно-оздоровчими приміщеннями та паркінгом по вул. Кіквідзе, 41-а, 41-43, пров. Кленовий, 7, 7-а, 7-б в Печерському районі м. Києва №253/КБ, за умовами якого підрядник зобов'язався відповідно до проектно-кошторисної документації у визначені договором строки, здійснити виконання підготовчих робіт по будівництву житлово-офісного комплексу з центром дозвілля та торгівлі, спортивно-оздоровчими приміщеннями та паркінгом по вул. Кіквідзе, 41-а, 41-43, пров. Кленовий, 7, 7-а, 7-б в Печерському районі м. Києва. Сума договору становить 15 008 226,00 грн., у тому числі податок на додану вартість - 2 501 371,00 грн.

На підтвердження виконання умов договору №253/КБ позивач надав копії договірної ціни, локального кошторису, підсумкової відомості ресурсів, довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акту приймання виконаних будівельних робіт, податкових накладних, платіжних доручень, акту звірки. Розрахунки між позивачем та ТОВ «Статус Інвест Інжиніринг» проводилися у безготівковій формі.

У відповідності до приписів підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Отже, достатніми підставами для виникнення у платника податку права на податковий кредит є наявність податкових накладних, виданих йому підприємством-контрагентом, оформлених з дотриманням вимог чинного законодавства, встановлення судом реальності та товарності господарської операції.

Відповідно до пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Судом попередньої інстанції обґрунтовано встановлено, що включення позивачем до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість, сплачених у ціні отриманих товарів (робіт, послуг) на підставі податкових накладних, оформлених у відповідності до вимог законодавства, свідчить про правомірність формування податкового кредиту спірного періоду.

Натомість відповідачем не наведено жодних доводів та не надано будь-яких доказів, які б могли свідчити про недобросовісність позивача як платника податків або про наявність обставин, що виключають обґрунтованість включення позивачем до складу податкового кредиту спірної суми податку по господарським операціям із зазначеними контрагентами.

Ставлячи під сумнів операції позивача з зазначеними контрагентами, податковий орган вказав на ненадання позивачем відповідної проектно-кошторисної документації, наявність якої передбачена умовами договорів, у зв'язку з чим неможливо встановити відповідність робіт, зазначених у наданих позивачем актах приймання виконаних будівельних робіт, умовам договору.

Водночас, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що наявність або відсутність проектно-кошторисної документації не можливо віднести до первинної документації, що може підтвердити або спростовувати факти отримання робіт, тоді як з актів приймання виконаних будівельних робіт, копії яких наявні в матеріалах справи, вбачається, що роботи виконані у відповідності до акту приймання виконаних будівельних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача про те, що неможливість проведення зустрічної звірки контрагента позивача, свідчить про відсутність у останнього права на включення сум податку на додану вартість до складу податкового кредиту, оскільки чинне податкове законодавство не ставить у залежність право позивача на формування податкового кредиту від податкового обліку (стану) інших осіб і фактичної сплати контрагентами податку до бюджету. Питання визначення складу податкового кредиту поширюється тільки на окремо взятого платника податків і не ставить цей факт у залежність від розрахунку з бюджетом третіх осіб.

Згідно частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на припис наведеної норми процесуального права при розгляді судом спору щодо правомірності рішення органу державної податкової служби, яким платнику податків донараховані податкові зобов'язання, презумується добросовісність платника податків, якщо зазначеним органом не доведено інше.

Враховуючи викладене, колегія суддів Вищого адміністративного суду України погоджується з висновками попередньої судової інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та скасування спірного податкового повідомлення-рішення.

Мотивація та докази, наведені у касаційній скарзі, не дають адміністративному суду касаційної інстанції підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію суду попередньої інстанції.

Отже, колегія суддів вважає, що в межах касаційної скарги порушень судом апеляційної інстанції норм матеріального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана правильно, а тому касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване судове рішення - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись статтями 210-231 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року у справі №826/20975/15 залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, які беруть участь у справі, та може бути переглянута з підстав, встановлених статтею 237 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддяНечитайло О.М.
СуддіОлендер І.Я.
Юрченко В.П.