Справа № 345/1907/17
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7682/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,
суддів Сапіга В.П., Попка Я.С.
з участю секретаря судового засідання Гелецький П.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львов апеляційну скаргу Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2017 року у справі № 345/1907/17 за позовом ОСОБА_1 до Калуського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

06 червня 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Калуського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області про визнання протиправними дій Калуського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області щодо недоплати пенсії особі, яка отримала ядерну шкоду здоров`ю, відповідно до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та статей 49, 50, 51, 56 та 57 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивує тим, що він являвся заступником командира пожежної роти Івано-Франківського протипожежного батальйону (в/ч 6033), сформованого на принципах воєнного часу для ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у липні 1986 року, зі статусом ліквідатора другої категорії. На даний час перебуває на обліку в Калуському об`єднаному управлінні ПФУ Івано-Франківської області, і має право на компенсації та пільги, встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Однак, відповідач призначив пенсію позивачу на загальних умовах, керуючись законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення». 15.05.2017 ОСОБА_1 звертався із заявою до Калуського об`єднаного управління ПФУ Івано-Франківської області про перерахунок пенсії, однак останнє відмовило йому у здійсненні перерахунку. На підставі наведеного, позивач просить суд визнати протиправними дії Калуського об`єднаного управління ПФУ в Івано-Франківській області при нарахуванні пенсійного забезпечення ОСОБА_1 ; зобов`язати управління додати до його загального стажу 3 місяці 18 днів за роботу в зоні підвищеної радіації на підставі запису у військовому квитку, а також здійснити йому перерахунок пенсійного забезпечення із збільшенням основної пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи із 6 грудня 2016 року, та провести її виплату із врахуванням виплачених сум.
Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2017 року у справі № 345/1907/17 позов задоволено.
Постанову суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на неї апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що позивачу призначено пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Цим законом передбачено зменшення тільки пенсійного віку особи, а формула розрахунку розміру пенсійної виплати визначена тільки ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За вказаним законом позивачу і призначена пенсія за віком (шифр - 120).
Відповідно до ст. 51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, особам, віднесеним до категорій 2, 3, 4 призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених КМУ.
Розрахунок додаткової пенсії як потерпілому внаслідок Чорнобильської катастрофи з 01.09.2015 проведено до постанови КМУ №112 від 25.03.2014. Щомісячна додаткова пенсія тим, хто належить до 2 категорії становить 18% прожиткового мінімуму, встановленого законом для осіб, які втратили працездатність. 949,00*18%=170,82 грн.
Тому, при призначенні позивачу пенсії, Калуським об`єднаним управлінням ПФУ Івано-Франківської області було дотримане чинне законодавство, підстав для проведення перерахунку немає.
Щодо зобов`язання управління додати до загального трудового стажу позивача 3 місяці 18 днів за роботу в зоні підвищеної радіації на підставі запису у його військовому квитку, представник відповідача зазначає, що в матеріалах пенсійної справи позивача немає первинних документів про період участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, окрім військового квитка, для встановлення кратності стажу одного запису у військовому квитку є недостатньо. Також, у військовому квитку немає посилання на підставі яких первинних документів такий запис зроблено. Згідно розрахунку стажу роботи позивача, враховано його роботу у зоні відчуження 1 місяць 15 днів у другій половині 1986 року. Оскільки інших доказів більш тривалого перебування у зоні відчуження позивачем не представлено, тому відсутні підстави для збільшення страхового стажу.
Просить скасувати постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2017 року у справі № 345/1907/17 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 41 та ч. 4 ст. 196 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову без змін з таких підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджується посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській 216551 від 25.01.1993(а.с.3).
Позивач отримує основну пенсію за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 12 липня 2001 року (а.с.5).
Загальний страховий стаж роботи позивача становить 45 років 9 місяців 27 днів. (а.с.5).
ОСОБА_1 15 травня 2017 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії відповідно до вимог ст.49,51,55,56,57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.4).
Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом за №153/Б-15 від 29.05.2017 відмовило позивачу у перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.5).
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до п. 13 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо особа має право на отримання пенсії, зокрема відповідно до Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», їй призначається одна пенсія за її вибором.
Частиною 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за Списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Частина друга статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
Вказаною нормою Закону громадянам надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або спеціальним Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
ОСОБА_1 має право вибору виду пенсійного забезпечення, але це право не було надано відповідачем при перерахунку пенсії, внаслідок чого збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи не відбулося оскільки загальний стаж позивача 30 років, а управління Калуського об`єднаного ПФУ зазначило, що перерахунок може бути зроблено при наявності стажу понад 35 років, тоді як статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» встановлено, що збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи проводиться після 20 років стажу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач відмовою у збільшенні пенсії позивачу на один процент заробітку за кожний рік роботи понад 20 років порушив його права, встановлені статтею 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі цієї категорії, зокрема у постанові від 07 липня 2015 року № 21-727а15.
Частинами 3 та 4 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача в частині здійснення йому перерахунку пенсійного забезпечення із збільшенням основної пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75% заробітку, згідно ч. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи із 6 грудня 2016 року, та провести її виплату із врахуванням виплачених сум, підлягають до задоволення.
Щодо зобов`язання додати до загального стажу ОСОБА_1 3 місяці 18 днів за роботу в зоні підвищеної радіації на підставі запису у військовому квитку, слід зазначити наступне.
Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року за № 51 (далі по тексту - Порядок), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.
Відповідно до пункту 10 абзацу 4 Порядку, посвідчення особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи видаються: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів: а) посвідчення про відрядження в зону відчуження; б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження; в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Аналогічні положення містив Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що був затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 за № 501 та який втратив свою чинність у зв`язку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року за № 51.
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, для призначення пенсії подаються документи, що засвідчують особливий статус особи, зокрема посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Первинними є ті документи, що складені в період роботи в зоні відчуження.
Світлокопією воєнного квитка серії ВЧ №171269 від 11.06.1985, підтверджується, що позивач з 18.07.1986 по 03.09.1986 виконував обов`язки щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.11).
Також, згідно картки обліку №33, підтверджено, що ОСОБА_1 отримав дози випромінювання з 18-27.07.1986 по 27.08.1986 - 03.09.1986.
Оскільки, надані позивачем документи підтверджують факт його участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 18.07.1986 по 03.09.1986 у зоні відчуження, а тому суд першої інстанції прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.
Колегія суддів погоджується з висновком та аргументами суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Розглядувані правовідносини регулюються приписами Законів України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Згідно ч.1 ст.55 цього Закону особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зокрема, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року незалежно від кількості робочих днів, а з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - не менше 5 календарних днів, із зменшенням віку на 10 років.
Частиною 2 ст.56 вказаного Закону передбачено, що право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4 за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Згідно ст.15 Закону України «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок такого забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Таким чином, цією нормою надано право обирати умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, які встановлені загальним Законом України «Про пенсійне забезпечення» або спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Обставини справи свідчать про те, що позивач обрав умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, встановлені спеціальним Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Аналіз ст.56 наведеного Закону вказує про те, що вона визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.
Водночас порядок перерахунку пенсій Законом України «Про пенсійне забезпечення» не встановлений, що є підставою для застосування судом при розгляді цього публічно-правового спору аналогії закону на підставі ч.7 ст.9 КАС України.
Ознакам, передбаченим вказаною процесуальною нормою, відповідає абз.2 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змісту якого випливає, що за кожний повний рік страхового стажу понад установлений законом мінімальний трудовий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком, остання збільшується на 1 процент визначеної законом її розрахункової величини.
Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи. Згідно з цим Законом вона дорівнює мінімальному розміру пенсії за віком, який згідно з абз.1 ч.2 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлений у розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений для них мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років - для жінок і 20 років - для чоловіків) шляхом збільшення пенсії на 1 процент заробітку за рік.
Оскільки ОСОБА_1 є учасником ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії, тому пенсійним органом на момент перерахунку пенсії неправомірно не проведено доплату до пенсії за понаднормативний стаж, при цьому спірну доплату слід було встановити за понаднормативний стаж 20 років.
При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує позицію Верховного Суду України по аналогічній категорії справ (зокрема, постанову Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 07.07.2015р. у справі № 21-727а15).
Звідси слідує, що відмова Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області викладена в листі за №153/Б-15 від 29.05.2017, в проведення перерахунку та виплати пенсії позивача із її збільшенням на один процент заробітку за кожен рік роботи понад мінімальний стаж 20 років, не ґрунтується на вимогах закону, при цьому відповідача належить зобов1язати здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад стаж 20 років, але не вище 75 процентів заробітку, згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846, для призначення пенсії подаються документи, що засвідчують особливий статус особи, зокрема посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09.03.88 N 122, або довідка військової частини, в складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Первинними є ті документи, що складені в період роботи в зоні відчуження.
Колегія суддів вивчивши матеріали справи встановила, що згідно воєнного квитка серії ВЧ №171269 від 11.06.1985 позивач з 18.07.1986 по 03.09.1986 виконував обов`язки щодо ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.11) та згідно картки обліку №33 отримав дози випромінювання з 18-27.07.1986 по 27.08.1986 - 03.09.1986, а тому колегія суддів прийшла до висновку, що вказані документи підтверджують факт участі ОСОБА_1 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 18.07.1986 по 03.09.1986 у зоні відчуження, що жодним чином не спростовується поясненнями апелянта про те, що у матеріалах пенсійної справи позивача немає інших первинних документів про період участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.
Керуючись ч. 3 ст. 160, ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області - залишити без задоволення.
Постанову Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 червня 2017 року у справі № 345/1907/17 -залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді В. П. Сапіга
Я. С. Попко

Повний текст судового рішення виготовлено 14.09.2017 року