Справа № 805/2339/17-а
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2017 р. Справа №805/2339/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 17-00

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Арестової Л.В., при секретарі судового засідання Лопушанському Д.О.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про:

- зобовязання прийняти уточнюючі податкові декларації з плати за землю за 2016 рік за № НОМЕР_1 від 30.03.2017, за 2015 рік за № НОМЕР_2 від 30.03.2017 датою їх фактичного отримання та відобразити в інтегрованій картці платника податків всі показники зазначених податкових декларацій, у тому числі нарахування до зменшення податкового зобовязання з орендної плати за землю за 2015 рік та 2016 рік на загальну суму 123 506,68 грн.;

- зобовязання внести зміни до інтегрованих карток платника податків шляхом визнання сплаченого податкового зобовязання з орендної плати за землю за 2015 рік у розмірі 54 878,40 грн. надмірно сплаченим грошовим зобовязанням та шляхом виключення безпідставно нарахованої контролюючим органом суми орендної плати за землю за 2015 рік в розмірі 68 812,80 грн. за податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік від 14.02.2014 за № НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що контролюючим органом безпідставно та всупереч направленню платнику квитанцій № 2 не прийнято уточнюючі декларації за 2015, 2016 рік, що вбачається з електронного кабінету платника податків. Крім цього, відповідачем протиправно не відображено в якості переплати сплачені позивачем в рахунок грошових зобовязань за 2015 рік кошти у сумі 54 878,40 грн. Також, всупереч будь-яким нормам чинного законодавства грошове зобовязання з одного того самого податку за один і той самий період (за 2015 рік) відповідачем нараховано позивачу двічі по декларації за 2014 рік та по декларації за 2015 рік, поданій 22.12.2016.

Позивач до суду не зявилась, представником позивача 15 серпня 2017 року подано до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав того, що у разі виникнення складнощів у роботі електронного кабінету або у його використанні платник може звернутись до технічного адміністратора. У той же час, уточнююча декларація за 2015 рік не прийнята контролюючим органом через невірно зазначений у ній код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4), зареєстрована в якості фізичної особи-підприємця 07 квітня 2000 року, номер запису про включення відомостей до ЄДР 2 001538, місце проживання: 85114, АДРЕСА_1 (а.с. 27).

Позивачу на праві оренди належить земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0107, розташована у м. Святогірську (Донецька область), по вул. Сосновій, 8, база відпочинку «Ехо», площею 3,7382 га, що підтверджується договорами оренди земельної ділянки від 5 лютого 2004 року № 4 та від 16 січня 2015 року № 67, укладеного між Святогірською міською радою (орендодавцем) і фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 та громадянином ОСОБА_3 (орендарі) (а.с. 16-22, 30-34).

06 лютого 2014 року засобами поштового звязку позивачем до податкового органу подано податкову декларацію з орендної плати за землю за 2014 рік від 14 лютого 2014 року № НОМЕР_3, якою самостійно визначено до сплати грошове зобовязання у сумі 68 812,75 грн (а.с. 77-79, 113-114).

Податковою декларацією з орендної плати за землю за 2016 рік від 15 лютого 2016 року № НОМЕР_5, поданою позивачем до контролюючого органу засобами електронного звязку 15 лютого 2016 року, позивач самостійно визначила до сплати грошове зобовязання у сумі 94 447,80 грн (а.с. 71-76, 117-118).

22 грудня 2016 року позивачем засобами електронного звязку подано до податкової інспекції декларацію з орендної плати за землю за 2015 рік від 22 грудня 2016 року № НОМЕР_6, якою самостійно визначено до сплати грошове зобовязання у сумі 82 317,06 грн (а.с. 80-84, 115-116).

30 березня 2017 року засобами електронного звязку позивачем подано відповідачу уточнюючі податкові декларації з орендної плати за землю за 2015 рік, якою нараховано до зменшення грошове зобовязання на 82 317,06 грн (а.с. 62-64, 121-122), та за 2016 рік, якою нараховано до зменшення грошове зобовязання у сумі 41 189,62 грн (а.с. 67-70, 123-124).

Згідно з роздруківками квитанцій № 2, вказані уточнюючі податкові декларації 30 березня 2017 року прийняті податковим органом із відміткою «прийнято пакет» та зареєстровано відповідно за № НОМЕР_2 (уточнюючу декларацію за 2015 рік) та № НОМЕР_1 (уточнюючу декларацію за 2015 рік) (а.с. 61, 66).

Разом із цим, з пояснень відповідача, що надані ним в ході розгляду справи вбачається, що уточнююча декларація за 2015 рік не прийнята контролюючим органом через невірно зазначений у ній код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ.

При вирішенні даної справи суд виходить з наступного.

Пунктом 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України встановлено, що податкова декларація - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У пункті 48.3 статті 48 Податкового кодексу України перелічені обов'язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація, а саме: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім'я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування органу державної податкової служби, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).

Пунктом 48.4 статті 48 Податкового кодексу України закріплено, що у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов'язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента.

Згідно з пунктом 49.8 статті 49 Податкового кодексу України під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов'язкових реквізитів, передбачених пунктами 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.

Як передбачено пунктом 49.9 статті 49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов'язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. За умови дотримання вимог, встановлених статтями 48 і 49 цього Кодексу податкова декларація, надана платником, також вважається прийнятою: за наявності на всіх аркушах, з яких складається податкова декларація та, за бажанням платника податків, на її копії, відмітки (штампу) контролюючого органу, яким отримана податкова декларація, із зазначенням дати її отримання, або квитанції про отримання податкової декларації у разі її подання засобами електронного зв'язку, або поштового повідомлення з відміткою про вручення контролюючому органу, у разі надсилання податкової декларації поштою; у разі, якщо контролюючий орган із дотриманням вимог пункту 49.11 цієї статті не надає платнику податків повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або у випадках, визначених цим пунктом, не надсилає його платнику податків у встановлений цією статтею строк.

Відповідно до п. 49.11 у разі подання платником податків до контролюючого органу податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 цього Кодексу, такий контролюючий орган зобов'язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови:

При цьому суд зазначає, що Податковий кодекс України не передбачає будь-яких інших підстав для відмови у прийнятті податкової декларації, крім подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог пунктів 48.3 та 48.4 статті 48 Податкового кодексу України.

Як зазначено у судовому засіданні представником відповідача, підставою для неприйняття уточнюючої декларації за 2015 рік стало невірно зазначений у ній код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ.

Перевіривши подану позивачем уточнюючу декларацію за 2015 рік на предмет наявності вказаного реквізиту, судом встановлено, що в якості коду органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ позивачем дійсно відображено НОМЕР_7 - код Костянтинівського району/м. Костянтинівка, а не код м. Святогірська - НОМЕР_8, де знаходиться орендована позивачем земельна ділянка (а.с. 62, 121).

У той же час, уточнююча декларація містить усі інші обов'язкові реквізити, передбачені пунктами 48.3 та 48.4 Податкового кодексу України.

Крім цього, подана позивачем 22.12.2016 декларація за 2015 рік також містила код органу місцевого самоврядування за місцезнаходженням земельної ділянки за КОАТУУ НОМЕР_7, а не НОМЕР_8 (м. Святогірськ), втім, така декларація була прийнята та зареєстрована контролюючим органом у день її надходження, а її показники були відображені у картці особового рахунку.

Вказане свідчить про можливість ідентифікувати показники уточнюючої декларації за 2015 рік та не перешкоджає її прийняттю.

Суд зазначає, що підхід, який обрав відповідач при перевірці уточнюючої декларацій платника за 2015 рік, є суто формальним та не відповідає меті, яку закладено законодавцем у норми Податкового кодексу України.

Крім цього, згідно з пунктом 7.4 розділу ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року № 233 (далі по тексту Інструкція № 233) перша квитанція є підтвердженням платнику податків передачі його податкових документів в електронному вигляді до органу Державної податкової Служби засобами телекомунікаційного зв'язку.

У пункті 7.5 статті 7 розділу ІІІ вищезгаданої Інструкції зазначено, що підтвердженням платнику податків прийняття його податкових документів до бази даних ДПС є друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, в якій визначаються реквізити прийнятого податкового документа в електронній формі, відповідність податкового документа в електронній формі затвердженому формату (стандарту) електронного документа, результати перевірки ЕЦП, інформація про платника податків, дата та час приймання, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова звітність, та дані про відправника квитанції.

Відповідно до п. 7.6 статті 7 розділу ІІІ Інструкції № 233 якщо надіслані податкові документи сформовано з помилкою, то платнику податків надсилається друга квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття податкових документів в електронному вигляді із зазначенням причин.

Таким чином, враховуючи, що позивачу надійшла друга квитанція з приміткою «пакет прийнято» та із прочерком у графі «виявлені помилки», то уточнююча декларація за 2015 рік вважається прийнятою податковим органом.

Крім цього, відповідачем не надано суду доказів надіслання платнику податків письмового повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації, як того вимагає пункт 49.11 статті 49 ПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що контролюючим органом безпідставно не відображено у картці особового рахунку дані уточнюючої декларації позивача з орендної плати з фізичних осіб за 2015 рік.

Отже, позовні вимоги про зобовязання відповідача прийняти уточнюючу податкову декларації з орендної плати за землю за 2015 рік за від 30.03.2017 № НОМЕР_2 та відобразити її дані у картці особового рахунку є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобовязання відповідача прийняти уточнюючу податкову декларацію з плати за землю за 2016 рік за № НОМЕР_1 від 30.03.2017 датою її фактичного отримання та відобразити в інтегрованій картці платника податків всі показники зазначеної податкової декларацій суд зазначає, що станом на час розгляду справи дані вказаної уточнюючої декларації у інтегрованій картці платника відображені у день прийняття такої декларації податковим органом. Посилання позивача на невідображення контролюючим органом таких даних у інтегрованій картці спростовується доказами, наявними в матеріалах справи (а.с. 109-112, 123-124).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ

Згідно з ч. 1 ст. 6 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Враховуючи, що право позивача у даному випадку не порушено, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Аналогічного висновку про відсутність підстав для судового захисту суд дійшов і при вирішенні позовних вимог про зобовязання внести зміни до інтегрованої картки платника податків шляхом виключення безпідставно нарахованої контролюючим органом суми орендної плати за землю за 2015 рік в розмірі 68 812,80 грн. за податковою декларацією з плати за землю за 2014 рік від 14.02.2014 за № НОМЕР_3.

Так, твердження позивача щодо нарахування контролюючим органом суми орендної плати за землю за 2015 рік в розмірі 68 812,80 грн. за декларацією за 2014 рік не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, оскільки, як вбачається з картки особового рахунку позивача, усього протягом 2015 року податковим органом відображено в обліку позивача грошові зобовязанні на суму 5 723,40 грн (рядок М12). Вказана сума у розмірі 5 723,40 грн є грошовим зобовязанням з плати за землю за грудень 2014 року, останнім днем строку сплати якого було 30 січня 2015 року (а.с. 103).

При вирішенні позовних вимог про зобовязання відповідача відобразити в інтегрованій картці платника показники, зазначені в уточнюючих деклараціях, у тому числі нарахувань до зменшення податкового зобовязання, а також внести змін до інтегрованої картки шляхом визнання сплаченого податкового зобовязання з орендної плати за землю за 2015 рік у розмірі 54 878,40 грн надмірно сплаченим грошовим зобовязанням суд виходить з наступного.

Позивач зазначає, що в рахунок зобовязань з орендної плати за землю за 2015 рік нею сплачено 54 878,40 грн, які внаслідок неприйняття контролюючим органом спірних уточнюючих декларацій не відображені у картці особового рахунку (інтегрованій картці) як надмірно сплачене грошове зобовязання.

З приводу вказаного суд зазначає, що інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, що закріплено у Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженому Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 (далі Порядок № 422).

Відповідно до п. 1 підрозділу 1 розділу I вказаного Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП (інтегровані картки платників) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Згідно з п. 2 підрозділу 1 розділу IV на підставі таких алгоритмів, що затверджені окремим організаційно-розпорядчим актом ДФС, в інформаційній системі органів ДФС здійснюються процедури: приймання та реєстрації ОСОБА_4 документів; проведення арифметичного та логічного контролю ОСОБА_4 документів; відображення (рознесення) даних первинних показників ОСОБА_4 документів в ІКП.

Відповідно до п.п. 1, 2 підрозділу 2 розділу IV Порядку № 422 при відсутності зауважень до оформлення ОСОБА_4 документа він вважається прийнятим та реєструється датою фактичного отримання органом ДФС. ОСОБА_4 документів, поданих платниками на паперових носіях, переносяться до інформаційної системи органів ДФС у терміни, встановлені регламентом компютерної обробки ОСОБА_4 документів (далі - Регламент компютерної обробки). Після повного внесення даних ОСОБА_4 документа такий документ отримує статус «Повністю введено». Для звітних документів, поданих засобами електронного зв'язку в електронній формі, статус «Повністю введено» вважається присвоєним за умовчанням.

Згідно з визначеним у п. 1 підрозділу 4 зазначеного розділу Порядку № 422 для відображення в ІКП даних ОСОБА_4 документів використовуються облікові показники (операції) щодо нарахування/ зменшення/ збільшення/ виключення з обліку. ОСОБА_4 документи зі статусом «Повністю введено» (крім документів зі станами обробки «Вважається неподаним» або «Історія подання») автоматично обробляються інформаційною системою органів ДФС в частині відображення даних, що впливають на стан розрахунків платника із бюджетом, в ІКП. ОСОБА_4 документів зі статусом «Повністю введено», поданих платниками після настання граничного строку сплати грошового зобовязання, а також дані уточнюючих ОСОБА_4 документів та дані ОСОБА_4 документів, поданих за звітний (податковий) період, на який припадає дата ліквідації платника, відображаються в ІКП датою подання таких ОСОБА_4 документів до органу ДФС. При цьому за уточнюючими ОСОБА_4 документами в ІКП відображається різниця між грошовим зобовязанням, зазначеним у поданому раніше ОСОБА_4 документі, та грошовим зобовязанням, розрахованим з урахуванням виявлених платником помилок, штрафу та пені (у разі заниження грошового зобовязання), визначені самостійно платником, якщо інше не передбачено формою ОСОБА_4 документа.

З огляду на наведене суд зазначає, що прийняття відповідачем уточнюючої декларації за 2015 рік призведе до автоматичного відображення у картці особового рахунку показників, зазначених в уточнюючій декларації, що, у свою чергу, матиме наслідком збільшення відображеного у інтегрованій картці показника переплати.

Крім цього суд зауважує, що певні грошові кошти, сплачені позивачем протягом 2015 року, зараховувались в рахунок погашення пені, що вбачається з інтегрованої картки платника (а.с. 103-104).

У той же час, питання правомірності нарахування такої пені в межах даної справи не вирішується.

Аналізуючи вказане суд дійшов висновку, що достатнім на належним способом захисту порушеного права позивача є зобовязання відповідача прийняти та зареєструвати датою фактичного отримання уточнюючу декларацію позивача з орендної плати за землю за 2015 рік, а, отже, в позовних вимогах про зобовязання відповідача відобразити в інтегрованій картці платника показники, зазначені в уточнюючих деклараціях, у тому числі нарахувань до зменшення податкового зобовязання, а також внести зміни до інтегрованої картки шляхом визнання сплаченого податкового зобовязання з орендної плати за землю за 2015 рік у розмірі 54 878,40 грн надмірно сплаченим грошовим зобовязанням слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 86 КАС України, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 3 200,00 грн (а.с. 3, 4).

Беручи до уваги задоволення позовних вимог частково, суд вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, у сумі 800,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 7-11, 17-20, 69-72, 86, 94, 158-163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобовязати Словянську обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Донецькій області прийняти та зареєструвати датою фактичного отримання уточнюючу податкову декларацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 з орендної плати за землю за 2015 рік від 30 березня 2017 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Словянської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судові витрати у сумі 800 (вісімсот) гривень 00 копійок.

Постанова прийнята у нарадчій кімнаті, її вступна та резолютивна частини проголошені у судовому засіданні.

Постанова може бути оскаржена до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд в порядку, визначеному ст. 186 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений та підписний у відповідності з ч. 3 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Арестова Л.В.