Справа № 127/11036/17
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/11036/17

Головуючий у 1-й інстанції: Прокопчук А.В.

Суддя-доповідач: Залімський І. Г.

12 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Смілянця Е. С. Сушка О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області із позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови.

Оскільки рішення суду першої інстанції, у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, прийняте у порядку скороченого провадження, то за правилами п. 3 ч. 1 ст. 197 КАС України апеляційний розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню, з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову, з наступних підстав.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 з 29.03.2016 року отримує в управлінні Пенсійного фонду України в м. Вінниця пенсію за віком згідно Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

14 грудня 2016 року позивач звернувся до управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням підвищення пенсії на 1% за кожний додатково відпрацьований стаж роботи понад 15 років.

Листом від 27.12.2016р. №351/Ц-1 управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці відмовило у проведенні вказаного перерахунку. Повідомлено, що страховий стаж позивача становить 38 років 11 місяців 6 днів. З урахуванням вимог ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», доплата за 3 роки понаднормового стажу становить 32,22 грн. Коефіцієнт стажу, обчислений відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу - 1,35 становить 0,52538. Для розрахунку пенсії, відповідно до ст. 40Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», враховано заробітну плату за період з 01.07.2000р. по 29.02.2016р. Середньомісячний заробіток розраховано із застосуванням показника заробітної плати (доходу) в середньому на одну особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії - за 2015р., цей показник становить 3263,44 грн. Середньомісячний заробіток дорівнює 4129,62 грн. Таким чином, основний розмір пенсії позивача становить 2169,62 грн., а доплата за понаднормативний стаж - 32,22 грн. Загальна сума пенсії складає 2201,84 грн. розмір пенсії позивача обчислено з дотриманням вимог Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", який не передбачає підвищення пенсії на 1% за кожний додатково відпрацьований стаж роботи понад 15 років.

Позивач не погодився із вказаною відмовою та звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було правових підстав керуватися нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», адже спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Тому відмова у збільшенні пенсії позивача на 1% заробітку за кожний рік роботи понад 15 років порушує права позивача, встановлені ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує викладене нижче.

Встановлено, що позивач отримує пенсію за віком, призначену згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" як особі, яка постійно проживала у зоні посиленого радіологічного контролю. За приписами даної норми призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії. За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Разом з цим, згідно ст.56 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" час роботи, служби (в тому числі державної) з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у зоні відчуження зараховується до стажу роботи, стажу державної служби, вислуги років, яка надає право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб": до 1 січня 1988 року - у потрійному, а з 1 січня 1988 року до 1 січня 1993 року - у полуторному розмірі (у тому числі за списком № 1). З 1 січня 1993 року та в наступні роки пільги з обчислення стажу роботи у зоні відчуження визначаються Кабінетом Міністрів України.

Право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.

Як зазначено вище, пенсія позивачу призначена згідно Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", тому положення саме цього закону мають застосовуватись під час визначення стажу, робота понад який дає право на збільшення пенсії.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для застосування положень Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Наведене свідчить про правомірність оскаржуваної відмови відповідача. Разом з цим, суд першої інстанції не врахував вказаних обставини та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

У відповідності із ст. 159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин у адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 3 ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати її та прийняти нову постанову суду.

Згідно пп. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 202 КАС України, підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, постанову суду першої інстанції належить скасувати і прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задовольнити повністю.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання відмови неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії скасувати.

Прийняти нову постанову.

У задоволенні позову відмовити.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції є остаточним та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Смілянець Е. С. Сушко О.О.