Справа № 804/2731/17
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2017-08-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Головуючий у 1 інстанції Букіна Л.Є.
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 серпня 2017 рокусправа № 804/2731/17
Приміщення суду за адресою: 49083, м. Дніпро, пр.Слобожанський, 29

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білак С.В., суддів: Олефіренко Н.А. Шальєвої В.А. , секретар судового засідання Лащенко Р.В., з участю представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі №804/2731/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Позивач просила:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «р» від 20.04.2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 394 478,89 грн. (929 652,59 грн. - за основним платежем, 464 826,30 грн. - за штрафними фінансовими санкціями);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «р» від 20.04.2017 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 487 803, 50 грн.(991 869 грн. - за основним платежем, 495 934,50 грн. - за штрафними фінансовими санкціями);

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «р» від 20.04.2017 року № НОМЕР_3, яким позивачу донараховано розмір військового збору в загальній сумі 92 987,71 грн. (74 390,17 грн. - за основним платежем, 18 597,54 грн. - за штрафними санкціями);

- визнати протиправним та скасувати рішення № НОМЕР_4 від 20.04.2017 року, яким позивачу донараховано 112 008,07 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що податковим органом безпідставно зроблені висновки про порушення позивачем податкового законодавства, оскільки на підтвердження виконання договорів транспортного експедирування до перевірки були надані копії первинних документів, оплата із контрагентами-покупцями транспортно-експедиційних послуг здійснювалась у безготівковій формі та підтверджується банківськими виписками.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року в задоволенні позову позивачу відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції в оскаржуваній постанові не посилається на будь-які зауваження до первинних документів, які б не давали право позивачу на формування податкового кредиту та витрат, не наводить жодних доказів, які б спростовували реальність господарської операції з контрагентами та докази, які б підтверджували обставини, викладені в акті перевірки.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що саме до обовязку експедитора також відноситься подача транспортних засобів у належному технічному стані і цілком придатного для транспортування обумовленого заздалегідь у заявках на перевезення вантажу.

Судом першої інстанції не надано жодної правової оцінки, що згідно умов договорів, саме на позивача покладається обовязок щодо забезпечення транспортних засобів паливом, а також здійснення ремонту та несення витрат на шини, шиномонтаж та витратні матеріали. Ремонт транспортних засобів із використанням придбаних у перевіряємому періоді запчастин проводився силами найманих водіїв, а також на СТО, що підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт, видатковими накладними, поквартальними актами списання запчастин.

ФОП ОСОБА_4 у повному обсязі документально підтверджено суму задекларованого у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 та 2016 роки відповідно, а тому висновок контролюючого органу про порушення позивачем норм Податкового кодексу України є хибним.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.112.2016 року, за результатами якої складено акт від 10.04.2017 року № 3752/04-36-13-03/2756401.

За результатами перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- податкове повідомлення-рішення від 20.04.2017 року № 3, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 929 652,59 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 464826,30 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20.04.2017 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з основним платежем у розмірі 991 869,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 495934,50 грн.;

- податкове повідомлення-рішення від 20.04.2017 року № НОМЕР_3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за основним платежем у розмірі 74390,17 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 18 597,54 грн.;

- рішення № НОМЕР_4 від 20.04.2017 року, яким донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 112 008,07 грн.

Суд дійшов висновку, що податковим органом правомірно зроблені висновки в частині безпідставного включення позивачем до складу валових витрат, витрати з придбання ПММ без документального підтвердження їх безпосереднього віднесення до конкретного об'єкта витрат (автомобіля), внаслідок чого завищено суму валових витрат у розмірі 2 645 726,92 грн., у т.ч. по періодам: 2015 рік - 895 608,95 грн.; 2016 рік - 1750117,97 грн.

Позивачем ні під час перевірки, ні в судовому засіданні не надано документів на підтвердження використання автозапчастин у господарській діяльності та на підтвердження віднесення до конкретного об'єкта (автотранспорту), надано лише документи, які підтверджують факт придбання товарів. Під час розгляду справи підтверджені висновки податкового органу про допущення позивачем порушень п. 198.5 ст. 198 ПК України, а саме позивачем неправомірно занижено задекларовані показники у рядку 1 Декларації всього у сумі 991 869,00 грн., у тому числі за грудень 2016 року у сумі 991 869,00 грн., тобто в частині податку на додану вартість у загальній вартості придбання ПММ та автозапчастин (фільтрів, сайленбоків, клапанів, автошин, тощо), а саме не доведено позивачем використання автозапчастин в господарській діяльності.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції підтверджені висновки податкового органу про порушення позивачем п. 177.2 п. 177.4ст. 177 ПК України за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року завищено суму валових витрат, яка враховується при обчисленні оподатковуваного доходу на загальну суму 4959344,665 грн., у тому числі за періодами: 2015 рік - 1 985 727,65 грн., 2016 рік - 2973617,00 грн., у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_4 не перераховано до бюджету військовий збір, чим порушено пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 пп. «а» п. 176.2 ст. 176, пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України у розмірі 74390,17 грн.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 перебуває на податковому обліку в ДПІ в Шевченківському районі м. Дніпра.

Основним видом діяльності ФОП ОСОБА_4 є: вантажний автомобільний транспорт, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (основний).

Податковим органом проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_4 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.112.2016 року, за результатами якої складено акт від 10.04.2017 року № 3752/04-36-13-03/2756401 та встановлено наступні порушення:

- п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у розмірі 929 652,29 грн.;

- п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ст. 6 п. 1 ч. 2 ст. 7, ст. 11 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» в частині не донарахування єдиного соціального внеску у сумі 112 008,07 грн.;

- пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 п. 161, в результаті чого не перерахованого до бюджету військового збору у сумі 74390,17 грн.;

- пп. 14.1.203, п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185, п. 192.1 ст. 192, п. 198.3, п. 1985, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.6, п. 201.7ст. 201 Податкового кодексу, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього у сумі 991 869,00 грн.;

- граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених ст. 201 Податкового кодексу України;

- п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України встановлено неналежне ведення книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2013 року по 31.12.2015 року , яка затверджена наказом Міндоходів від 16.09.2013 року № 481 «Про затвердження нової форми Книги доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці,крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність».

На підставі вищезазначеного акту перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № 3 від 20.04.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем у розмірі 929 652,59 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 464826,30 грн.;

- № НОМЕР_2 від 20.04.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість з основним платежем у розмірі 991 869,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 495934,50 грн.;

- № НОМЕР_3 від 20.04.2017 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за основним платежем у розмірі 74390,17 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 18 597,54 грн.;

- рішення № НОМЕР_4 від 20.04.2017 року, яким донараховано єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірі 112 008,07 грн.

Згідно з пп.14.1.36 п. 14.1 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. за № 996-ХІУ (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку.

Згідно з цією нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з матеріалів справи, за період, який перевірений податковим органом, ФОП ОСОБА_4 використовувала придбаний ПММ (Пальне дизельне (ОСОБА_3) марка F вид I Keropur Energi BASF, Дизельне паливо, Дизпаливо Energi, Паливо дизельне ДП-Л-Євро5-ВО, Бензин А-95), а в господарській діяльності позивачем використовувались орендовані автомобілі згідно договорів оренди транспортного засобу: №843 від 07.07.2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6, відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 орендує автомобіль ЛІАЗ 10042 1985 року, орендна плата за даним договором складає 100,00 грн./міс.; № 842 від 07.07.2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_7, відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 орендує автомобіль ЛІАЗ 10042 1981 року та напівпричіп-цистерна LAG 03361986 року. Оренда за даним договором складає 100,00 грн./міс.

За період, який перевірявся, ФОП ОСОБА_4 укладались договори транспортного експедирування, а саме:

- договір транспортного експедирування № 1811-14 від 18.11.2014 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Укрспемзвесть»;

- договір транспортного експедирування № 12092014-1 від 12.09.2014 року, укладеного між ТОВ «Енерджи продакт» та ФОП ОСОБА_4;

- договір транспортного експедирування № 0502/15-1 від 05.02.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Цукорагропром»;

- договір транспортного експедирування № 3004-15 від 30.04.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «НПП Укрднепротрейд»;

- договір транспортного-експедування № 017/07-15 від 17.07.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «ТД «Укрднепротрейд»;

- договір транспортного експедирування № 1706-15 від 17.06.2015 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Магніт-Трейд»;

- договір транспортного експедирування № 15/06-1 від 15.06.2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «Дніпровський завод будівельних матеріалів»;

- договір транспортного експедирування № 010416ТЕ від 01.04.2016 року, укладеного між ТОВ «Десаж лоджистік Сервісез» та ФОП ОСОБА_4;

- договір з по надання послуг з перевезення сільськогосподарських вантажів автомобільним транспортом та транспортного експедирування № 251013-МТ від 25.10.2013 року, укладеного між ТОВ «Метаком Транс» та ФОП ОСОБА_4;

- договір транспортного експедирування № 16/11/1-16 від 16.11.2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та Приватним підприємством «Новинтех»;

- договір транспортного експедирування № 14/11/1-16 від 14.11.2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_4 та ТОВ «ЗерноВА Плюс»;

- договір транспортного експедирування № 10/02-16 від 10.02.2016 року, укладеного між ФОП ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_4;

- договір надання транспортних послуг № 2101/2016-1 від 21.01.2016 року, укладеного між ТОВ «Енерджи Продакт» та ФОП ОСОБА_4;

- договір організації перевезень вантажів автомобільним транспортом № Е-0000108 від 02.09.2016 року, укладеного між ТОВ «МВ ОСОБА_1» та ФОП ОСОБА_4

Згідно умов укладених договорів, Замовник замовляє, а Експедитор зобов'язується надати послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом, який знаходиться в належному технічному стані в межах України.

На підтвердження здійснення перевезень позивачем надано заявки та товарно-транспортні накладні.

Під час перевірки відповідачем встановлено, що ФОП ОСОБА_4 в господарській діяльності використовувала сторонні транспортні засоби для виконання господарських зобовязань щодо транспортного експедування.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 року № 1955-IV транспортно-експедиторська діяльність підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-екпедиторська послуга робота, що безпосередньо повязана з організацією та забезпеченням експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор ( транспортний експедитор) субєкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати договори з перевізниками.

Договорам №ТР-0301/15-1 від 03.01.2015 року «Про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському сполученні» та №ТП-003/1 від 12.09.2016 року «Про перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжміському сполученні», укладених між ТОВ ОСОБА_9 Еко, ТОВ ОСОБА_9 (виконавці) та позивачем (експедитор) не надавалася правова оцінка ні під час перевірки, ні судом першої інстанції.

За умовами вищезазначених договорів, виконавці зобовязалися поставити ввірений вантаж, а експедитор сплатити за доставку та забезпечити транспортні засоби паливом, здійсненням ремонту та несенням витрат на шини, шиномонтаж та витратні матеріали.

З матеріалів справи вбачається, що витрати на придбання автозапчастин (фільтрів, сайлентбоків, клапанів, автошин, тощо) здійсненні саме за транспортними засобами відповідно до вищезазначених договорів та до перевірки позивачем було надано договори, заявки на перевезення, товарно-транспортні накладні, акти виконаних робіт, банківськими виписками щодо здійснення оплати за транспортно-експедиційні послуги. Придбання паливно-мастильних матеріалів здійснювалося на автозаправках «Авіас», що підтверджується касовими ордерами, а використання придбаного палива товарно-транспортними накладними. Ремонт транспортних засобів із використанням придбаних у перевіряємому періоді запчастин проводився найманими працівниками та на СТО, що підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт, видатковими накладними, актами списання запчастин.

Факт придбання товарів документально підтверджено, що не оспорюється відповідачем по справі.

Надані позивачем до перевірки та суду першої інстанції первинні документи містять необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг виконаних робіт, їх вартість.

Щодо посилань податкового органу та суду першої інстанції на відсутність маршрутних листів, журналів реєстрації поїздок як на беззаперечну підставу неможливості підтвердження використання ПММ та недоведеності використання запчастин у господарській діяльності позивача, колегія суддів зазначає, що за приписами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій. Зазначені відповідачем та судом першої інстанції документи не є первинними обліковими документами для цілей бухгалтерського обліку.

Таким чином, позивачем правомірно включено до складу валових витрат, витрати з придбання ПММ.

Актом перевірки встановлено, що за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року ФОП ОСОБА_4 включено до складу податкового кредиту суми ПДВ від придбання автозапчастин (фільтрів, сайлентбоків, клапанів, автошин, тощо) на загальну суму 2 776 341,28 грн. (у т.ч. ПДВ 462723,55 грн.).

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у звязку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог ст.201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст.201 цього Кодексу (п.198.6 ст.198 ПК).

Таким чином, господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Матеріалами справи спростовуються висновки суду першої інстанції про допущення позивачем порушень п. 198.5 ст. 198 ПК України, а саме, неправомірне заниження задекларованих показників у рядку 1 Декларації всього у сумі 991 869,00 грн., у тому числі за грудень 2016 року у сумі 991 869,00 грн., тобто в частині податку на додану вартість у загальній вартості придбання ПММ та автозапчастин (фільтрів, сайленбоків, клапанів, автошин, тощо) та доведено їх використання в господарській діяльності позивача.

Згідно з п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п.2 ст.6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» базою нарахування єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців є сума доходу, отриманого від її діяльності, що підлягає обкладанню податком на доходи фізичних осіб.

Згідно акту перевірки, порушення вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» виникло у звязку з заниженням позивачем чистого оподатковуваного доходу внаслідок завищення витрат з операції по реалізації власних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом взяті відомості надані до ДПІ у Шевченківському районі м. Дніпра декларації про майновий стан і доходи за 2015-2016 рік про отримання доходу ФОП ОСОБА_4 від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, на який нараховується єдиний внесок в сумі 210 167,37 грн. та зроблено висновок, що ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року занизила суму доходу (прибутку) в межах максимальної величини, єдиного соціального внеску на суму 480 734,63 грн., у тому числі за періодами: 2015 рік - 168 053,97 грн., 2016 рік - 312 680,66 грн., у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_4 не донараховано єдиний внесок у сумі 112 008,07 грн., у тому числі за періодами: 2015 рік - 58314,73 грн., 2016 рік - 53693,34 грн.

Порушення виникло через заниження позивачем чистого оподаткованого доходу.

Відповідно до п. 168.1.5, п. 168 ст. 168 ПУК України якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Згідно з п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Відповідно до п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов'язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Згідно з ст.163 ПК України оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб підлягає загальний річний оподатковуваний дохід, який включає доходи як з джерел їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Приписами пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені ст. 163 ПКУ. Ставка збору складає 1,5% об'єкта оподаткування. При цьому нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 168 ПКУ. Зокрема, підпунктом 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 ПКУ передбачено, що платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов'язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Судом першої інстанції підтверджені висновки податкового органу про порушення позивачем п. 177.2 п. 177.4ст. 177 ПК України ФОП ОСОБА_4 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, а саме, завищено суму валових витрат, яка враховується при обчисленні оподатковуваного доходу на загальну суму 4959344,665 грн., у тому числі за періодами: 2015 рік - 1 985 727,65 грн., 2016 рік - 2973617,00 грн., у зв'язку з чим ФОП ОСОБА_4 не перераховано до бюджету військовий збір, чим порушено пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 пп. «а» п. 176.2 ст. 176, пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX ПК України у розмірі 74390,17 грн.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, так як суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про правильність формування позивачем податкового кредиту шляхом включення витрат на ПММ, запчастин, як витрат, що понесені у звязку із здійсненням власної господарської діяльності.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи спірні рішення діяв не на підставі законів України, а тому податкові повідомлення-рішення від 20.04.2017 року №, від 20.04.2017 року № НОМЕР_2, від 20.04.2017 року № та рішення № від 20.04.2017 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, оскаржуване судове рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 195, 197, 198, 202, 205, 207, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_5 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 червня 2017 року у справі №804/2731/17 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - скасувати.

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «р» від 20.04.2017 року № НОМЕР_1, яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 1 394 478,89 грн. (929 652,59 грн. - за основним платежем, 464 826,30 грн. - за штрафними фінансовими санкціями);

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «р» від 20.04.2017 року № НОМЕР_2, яким позивачу збільшено зобов'язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 487 803, 50 грн.(991 869 грн. - за основним платежем, 495 934,50 грн. - за штрафними фінансовими санкціями);

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «р» від 20.04.2017 року № НОМЕР_3, яким позивачу донараховано розмір військового збору в загальній сумі 92 987,71 грн. (74 390,17 грн. - за основним платежем, 18 597,54 грн. - за штрафними санкціями).

Визнати протиправним та скасувати рішення № від 20.04.2017 року, яким позивачу донараховано 112 008,07 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 23 серпня 2017 року, в повному обсязі постанова складена 28 серпня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

Постанова суду може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складання рішення відповідно до ст.160 КАС України з дня складання рішення в повному обсязі.

Головуючий суддя С.В. Білак

Судді Н.А.Олефіренко

ОСОБА_10