Справа № 814/498/17
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 814/498/17

Категорія: 12.3 Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Потапчука В.О.

суддів - Семенюка Г.В.

- Шеметенко Л.П.

при секретарі - Алексєєвій Н.М.

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною відмову -,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі-відповідач, ГУНП в Миколаївській області) про визнання протиправною відмову у нарахуванні та виплаті позивачу заробітної плати та стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 14 січня 2017 року по 21 лютого 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що відповідачем безпідставно відмовлено йому у виплаті заробітної плати за період з 14 січня 2017 року по 21 лютого 2017 року, оскільки в цей період він вважався таким, що проходить службу органах поліції. Так, на підставі рішення суду, яке підлягало до негайного виконання в частині поновлення, наказом начальника ГУ НП в Миколаївській області №22 о/с від 30 січня 2017 року його поновлено на посаді, а наказом начальника ГУНП в Миколаївській області №40 о/с від 22 лютого 2017 року відряджено позивача до ДКП НПУ з увільненням з посади заступника начальника ГУНП в Миколаївській області.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року адміністративний позов задоволений.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, ГУНП в Миколаївській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ГУНП в Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

З 07 листопада 2015 року ОСОБА_3, згідно наказу Голови Національної поліції України № 19 о/с від 07 листопада 2015 року та наказу тимчасово виконуючого обов'язки начальника ГУНП в Миколаївській області № 3 о/с від 07 листопада 2015 року відповідно до пунктів 9 та 12 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», як прибулого з Міністерства внутрішніх справ України, було призначено у порядку переатестування на посаду заступника начальника ГУНП в Миколаївській області та присвоєно спеціальне звання «полковник поліції».

Наказом тимчасово виконуючого обов'язки начальника ГУНП в Миколаївській області № 114 о/с від 25 травня 2016 року позивача звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч.І п.5 Закону України «Про Національну поліцію» (через службову невідповідність).

07 липня 2016 постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1104/16 визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Миколаївській області № 114 о/с від 25 травня 2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції та поновлено на посаді заступника начальника ГУНП в Миколаївській області. Дане рішення в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу підлягала негайному виконанню.

Наказом т.в.о начальника ГУНП в Миколаївській області № 184 о/с від 15 липня 2016 року пункт наказу № 114 о/с від 25 травня 2016 року в частині звільнення з органів поліції скасовано та поновлено мене на посаді заступника начальника ГУНП в Миколаївській області.

19 вересня 2016 року ОСОБА_3, заступника начальника ГУНП в Миколаївській області полковника поліції, наказом тимчасово виконуючого обов'язки начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області № 264 о/с від 19.09.2016 року звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч.І п.4 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв'язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів).

13 січня 2017 року постановою Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1987/16 визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Миколаївській області № 264 о/с від 19 вересня 2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції та поновлено на службі в поліції на посаді заступника начальника ГУНП в Миколаївській області з 20 вересня 2016 року, а також стягнення з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року у сумі 33 690,49 гривень, без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню. Дана постанова в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць підлягала негайному виконанню.

30 січня 2017 року прийнято відповідачем наказ №22 о/с про скасування пункту наказу ГУНП в Миколаївській області №264 о/с від 19 вересня 2016 року в частині звільнення позивача та поновлення його на посаді заступника начальника Головного управління.

02 лютого 2017 року позивачем на ім'я начальника Департаменту кіберполіції Національної поліції України (далі - ДКП НПУ) було подано рапорт про згоду на призначення на посаду заступника начальника Управління інформаційних технологій та програмування в південному регіоні ДКП НПУ.

20 лютого 2017 року начальником ГУНП в Миколаївській області було видано наказ № 40 о/с про відрядження позивача до ДКП НПУ з увільненням його з посади заступника начальника ГУНП в Миколаївській області з 22 лютого 2017 року.

22 лютого 2017 року наказом начальника ДКП НПУ № 18 о/с полковника поліції ОСОБА_3, прибулого з ГУНП в Миколаївській області призначено на посаду заступника начальника управління інформаційних технологій та програмування в південному регіоні - начальником першого відділу управління інформаційних технологій та програмування в південному регіоні ДКП НПУ з 22 лютого 2017 року.

Позивач не погоджуючись із протиправними діями щодо не виплати йому заробітної плати звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи призначеним на посаду заступника начальника ГУНП в Миколаївській області наказом начальника ГУНП від 30 січня 2017 року № 22 о/с на підставі рішення суду від 13 січня 2017 року, виконуючи свої функціональні обов'язки, не допускаючи прогулів без поважних причин, мав право розраховувати на оплату праці, а відповідач в свою чергу зобов'язаний був виплатити заробітну плату за період з 13 січня 2017 року (час поновлення на посаді) по 21 лютого 2017 року (час переміщення на посаду до ДКП НПУ).

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про Національну поліцію».

В апеляційній скарзі вказується на те, що вказана постанова ухвалена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим апелянтом ставиться питання про скасування постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року та ухвалення нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити. Окрім того, апелянт зазначає, що сам факт прийняття наказу про поновлення працівника на роботі на підставі вищевказаного судового рішення при наявності факту того, що працівник не приступив до виконання своїх трудових обов'язків, не свідчить про те, що з поновленим працівником та підприємством виникли трудові правовідносини. Таким чином відсутні підстави для нарахування та виплати відповідачем заробітної плати позивачу.

Колегія суддів не погоджується з таким доводом апелянта з огляду на наступне.

Статтею 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі-Закон) встановлено, що поліція діє виключено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Накази, розпорядження та доручення вищих органів, керівників, посадових та службових осіб, службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 59 вказаного Закону, рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», Переміщення поліцейських здійснюється 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв'язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров'я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Переведення поліцейського здійснюється на підставі єдиного наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

Частиною 1,2 ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Згідно п. 6 Розділу 1 Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений Наказом МВС України № 260 від 06 квітня 2016 року (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року визначено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Згідно п. 6 розділу 3 Порядку, Поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв'язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 8 розділу 1 Порядку визначено, що 8. Підставою припинення виплати грошового забезпечення поліцейському є наказ керівника (начальника) органу поліції, у якому вказується, за який період припиняється виплата грошового забезпечення.

Згідно п. 10 Порядку, при переведенні по службі, пов'язаному з переїздом до іншого населеного пункту, грошове забезпечення за попереднім місцем служби виплачується до дня відбуття до нового місця служби, зазначеного в наказі по особовому складу.

Відповідно до п. 11 Порядку, Грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача, з моменту винесення 13 січня 2017 року постанови Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 814/1987/16, якою визнано протиправним та скасовано наказ ГУНП в Миколаївській області № 264 о/с від 19 вересня 2016 року в частині звільнення позивача зі служби в поліції, поновлено на службі в поліції на посаді заступника начальника ГУНП в Миколаївській області з 20 вересня 2016 року. Дана постанова в частині поновлення позивача на посаді та стягнення заробітної плати за один місяць підлягала негайному виконанню.

При цьому стягнуто з ГУНП в Миколаївській області на користь ОСОБА_3 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 20 вересня 2016 року по 13 січня 2017 року у сумі 33 690,49 гривень (тридцять три тисячі шістсот дев'яносто гривень 49 коп.), без врахування середньої заробітної плати за один місяць, що підлягає негайному виконанню.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що у період з 14 січня 2017 року по 21 лютого 2017 року ОСОБА_3 проходив службу у ГУНП в Миколаївській області, але заробітна плата за цей час позивачу не виплачувалась, у зв'язку з чим він неодноразово (10 лютого 2017 року, 24 лютого 2017 року) звертався із письмовим запитами до ГУНП в Миколаївській області.

02 березня 2017 року ГУНП в Миколаївській області надало позивачу відповідь на вказані звернення, якою йому було відмовлено у виплаті заробітної плати за період з 14 січня 2017 року по 22 лютого 2017 року, у зв'язку тим, що позивач не був призначений на постійну посаду штатів ГУНП.

При цьому, колегією суддів встановлено, що позивач будучи призначеним на посаду заступника начальника ГУНП в Миколаївській області наказом начальника ГУНП від 30 січня 2017 року № 22 о/с на підставі рішення суду від 13 січня 2017 року виконував свої функціональні обов'язки, будь-якого підтвердження порушення ним трудової дисципліни, а саме здійснення прогулів без поважних причин, в матеріалах справи не міститься.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що ГУНП в Миколаївській області протиправно відмовило позивачу у нарахуванні та виплаті йому заробітної плати (грошового забезпечення) за період проходження служби в органах поліції з 14 січня 2017 року по 21 лютого 2017 року включно (час переміщення на посаду до ДКП НПУ).

Окрім того колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо недоречного посилання відповідача на відсутність фінансування скорочених посад (посад в тимчасовому штаті) як на підставу не виплати позивачу грошового забезпечення, оскільки не ґрунтується на нормах діючого законодавства України та протирічить практиці Європейського суду з прав людини.

До такої ж правової позиції про неможливість поставити гарантовані законом виплати в залежність від видатків бюджету дійшов Конституційний Суд України в рішеннях від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, від 17 березня 2004 року №7-рп/2004, від 01 грудня 2004 року №20-рп/2004, від 09 липня 2007 року №6-рп/2007.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про грошове утримання позивача вбачається, що його середньоденне грошове забезпечення складає 396,48 грн.

Згідно п. 9 вказаного Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року № 260, нарахування та виплата грошового з утримання поліцейських правдиться із розрахунку календарних днів в місяці.

Як встановлено судом раніше, позивачу не виплачено заробітну плату за період з 14 січня 2017 року по 21 лютого 2017 року. Сума заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача складає 15 462,72 грн.(39 днів * 396,48), з яких сума 11 894,40 грн. за один місяць.

Відповідно до ч.1 ст.256 КАС України негайно виконуються постанови про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах стягнення за один місяць, а також поновлення на посаді.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 206, 254 КАС України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області - залишити без задоволення, а постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправною відмову,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів з дня складання судового рішення в повному обсязі.

Повний текст судового рішення виготовлений 14 вересня 2017 року.

Суддя доповідач: Потапчук В.О.

Суддя: Шеметенко Л.П.

Суддя: Семенюк Г.В.