Справа № 336/3969/17
Суддя: Дацюк О. І.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУН № 336/3969/17
пр. № 2-а/336/374/2017
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі представника позивача адвоката ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, зобов'язання призначити пенсію за віком,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, вказавши, що перебуває на обліку в Шевченківському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з 2005 року та отримувала пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення». Набувши право на пенсію за віком на загальних умовах, досягши відповідного віку, 16.06.2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, однак, відповідачем було відмовлено при призначенні пенсії з підстав недоцільності, оскільки при розрахунку пенсії за віком буде використаний проказаний середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік, замість показника за 2014-2016 роки, який мав би застосовуватись. Не погоджуючись з такими діями відповідача позивач просить визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні пенсії за віком та зобов'язати призначити пенсію за віком з 16.06.2017 року відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з урахуванням ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» з застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на зазначених в позові підставах.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на законність дій відповідача, вказуючи на відсутність підстав для застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки, а також і на те, що подана позивачем заява не відповідає затвердженій формі, тому розглянута як звернення громадянина.

При вивченні матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2005 року отримує пенсію за вислугу років.

16.06.2017 року позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних умовах.

Листом відповідача від 23.06.2017 року позивачеві повідомлено про недоцільність переведення на пенсію за віком, оскільки буде застосований показник середньої заробітної плати за 2007 рік, а також і на те, що позивач не зверталась з заявою відповідної форми.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Посилання відповідача на те, що заява про призначення пенсії за віком позивачем подана неналежної форми суд не вважає переконливими та такими, що свідчать про безпідставність позову, враховуючи наступне.

Пунктом 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок), встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім'ї у зв'язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об'єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пункти 1.6, 1.7 Порядку визначають, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

При цьому пункт 3.3 Порядку зобовязує орган, що призначає пенсію, надавати допомогу особам, зазначеним у пунктах 1.1 і 1.2 розділу I цього Порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії.

З заяви ОСОБА_3 від 16.06.2017 року вбачається, що подана вона позивачем особисто до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, про що свідчить штемпель Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя з зазначенням вхідного номеру та дати.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Як вказує п. 4.2 Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно пункту 4.3 Порядку не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як вказує пункт 4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об'єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Суд погоджується з посиланнями представника відповідача на те, що заява ОСОБА_3 від 16.06.2017 року подана не на спеціальному бланку, зразок якого затверджений Порядком № 22-1 (Додаток № 2).

Водночас, суд зауважує, що згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, оскільки дотримання прав громадянина є пріоритетом для держави та її посадовців, тож державні службовці мають усіляко сприяти громадянам у реалізації їх законних прав.

Так, відповідно до Загальних правил поведінки державного службовця, затверджених наказом Головного управління державної служби України від 04.08.2010 № 214, державна служба ґрунтується на таких основних принципах, як, зокрема, служіння народу України; гуманізму і соціальної справедливості; пріоритету прав людини і громадянина.

Державний службовець має з належною повагою ставитись до прав, обов'язків та законних інтересів громадян, їх об'єднань, а також юридичних осіб, додержуватися загальновизнаних етичних норм поведінки, культури спілкування, не повинен проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог, допускати прояви бюрократизму, відомчості та місництва, нестриманість у висловлюваннях та не вчиняти дій, що дискредитують орган державної влади або ганьблять репутацію державного службовця.

Водночас, на переконання суду, у цьому випадку працівниками Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя вищевказані вимоги чинного законодавства дотримані в повному обсягу не були, проявлено байдужість до законних прав особи на призначення пенсії, формальний підхід та бюрократизм.

Так, отримавши заяву ОСОБА_3, яка була викладена не на спеціальному бланку, працівник відповідача всупереч Порядку № 22-1 не перевірив правильність оформлення заяви, зміст і належне оформлення наданих документів.

Між тим, як вбачається з тексту заяви ОСОБА_3, вона хоча і не відповідає Додатку № 2 Порядку, але містить чітко та безумовно визначену вимогу про призначення пенсії за віком з посиланням на норму Закону України, якою передбачено призначення саме цього різновиду пенсії.

Тож на переконання суду, якщо відповідачем така заява була прийнята та зареєстрована у встановленому порядку та при цьому відповідачем не було особі, яка звернулась з заявою, вказано на невірність її за формою чи змістом встановленим вимогам при прийнятті, тож така заява повинна бути розглянута саме як заява про призначення пенсії з прийняттям відповідного рішення про призначення пенсії або про відмову у призначенні пенсії.

З листа відповідача вбачається, що фактично позивачеві вказано про недоцільність призначення пенсії за віком з причин, зазначених у відповіді, тож вимога заявника фактично розглянута по суті.

Щодо підстав недоцільності переходу з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, які зазначені відповідачем, суд виходить з такого.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року (далі по тексту Закон України № 1788) встановлено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 51 Закону України № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Працівники, які мають право на пенсію за вислугу років, визначені ст. 52 Закону України № 1788.

Саме на підставі ст. 51, 52 Закону України № 1788 позивачеві було призначено пенсію за вислугу років у 2005 році.

Статтею 2 Закону України № 1788 визначені види пенсій, які призначаються за цим Законом, а саме трудові пенсії, до складу яких входять пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; та соціальні пенсії.

Таким чином, законодавцем визначено, що пенсія за віком та пенсія за вислугу років є різними підвидами трудової пенсії.

Статтею 6 Закону України № 1788 передбачено право осіб, які мають одночасно право на різні державні пенсії, на призначення однієї пенсії за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини чи при виконанні інших обов'язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов'язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов'язку.

Аналізуючи вищевказані норми, суд дійшов висновку, що при набутті особою, яка отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України № 1788, права на пенсію з інших підстав, призначення якої передбачене цим або іншим Законом України, пенсія такій особі повинна бути призначена, при цьому в порядку, який застосовується при призначенні пенсії вперше.

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року (далі по тексту Закон України № 1058) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 Закону України № 1058 встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

На підставі аналізу зазначених норм права суд дійшов висновку про те, що частиною третьою статті 45 Закону України № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України № 1058.

Водночас, у випадку позивача пенсія була призначена у відповідно до вимог Закону України № 1788, а за її зверненням у 2017 році мала місце необхідність призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачеві спочатку було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України № 1788, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України № 1058 позивач звернулась вперше у 2017 році, набувши такого права у звязку з досягненням певного віку.

Статтею 26 Закону України № 1058 визначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Стаття 40 Закону України № 1058 вказує у свою чергу, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається з застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Так, відповідно до ст. 40 ч. 2 Закону України № 1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії за віком при її призначенні повинна визначатися за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Оскільки позивач звернулась за призначенням пенсії за віком у 2017 році, тож при визначенні розміру пенсії повинна бути застосована середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки, а не за 2007 рік, як вказував відповідач у листі від 23.06.2017 року.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими та позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 94 ч. 1 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. Враховуючи вищевикладене, суд вирішує питання про стягнення судового збору на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 160-163 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій, зобов'язання призначити пенсію за віком задовольнити.

Визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_3 із застосуванням при розрахунку заробітної плати (доходу) при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Зобовязати Шевченківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя призначити та виплатити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, пенсію за віком з 16 червня 2017 року у відповідності до ст. 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058 від 09.07.2003 року із застосуванням при розрахунку заробітної плати (доходу) при обчисленні пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, з урахуванням вже сплачених сум.

Стягнути з Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Постанову може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання копії постанови через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Суддя О.І. Дацюк

06.09.17