Справа № 820/6818/16
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

07 вересня 2017 р. справа № 820/6818/16

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Мельникова Р.В.,

за участю секретаря судового засідання - Боднар І.Ю.,

позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Нефьодової Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Держпраці у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати Головне Управління Держпраці у Харківській області скласти комісію з розслідування нещасного випадку, який стався з ним 29.05.1987, скласти акт за формою Н-1.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він працював на Кисловському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Куп'янського хлібоприймального підприємства різноробочим, змінним майстром, мотористом. 29 травня 1987 року виникла пожежа у будинку, який був розташований поряд з Кисловським хлібоприймальним підприємством, в процесі тушіння пожежі ОСОБА_1 отримав травму. В подальшому, підприємством був складений акт форми БТ-1 від 30.05.1987 р. розслідування нещасного випадку, де зазначено, що нещасний випадок стався в неробочий час. Рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2016 року встановлено факт нещасного випадку, який стався на Кисловському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Куп'янського хлібобоприймального підприємства з ОСОБА_1 29 травня 1987 року, визнано недійсним акт розслідування нещасного випадку форми БТ-1 від 30.05.1987 р., який стався в побуті. Таким чином, з огляду на те, що акт форми БТ-1 від 30.05.1987 р. сформовано колишнім роботодавцем позивача всупереч вимог законодавства та без об'єктивного з`ясування обставин справи, а рішенням суду встановлено факт настання нещасного випадку з ОСОБА_1, та приймаючи до уваги, що підприємство, на якому стався нещасний випадок, на даний час ліквідовано, то позивач вважає, що наявні достатні підстави для проведення комісією Головного управління Держпраці України розслідування нещасного випадку, який стався ОСОБА_1 29 травня 1987 року за результатами чого слід скласти акт за формою Н-1.

Представник відповідача, заперечував проти задоволення позову та зазначив, що рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2016 року лише визнано недійсним акт розслідування нещасного випадку форми БТ-1 від 30.05.1987 р., та, водночас, не зобов'язано Головне Управління Держпраці у Харківській області провести розслідування нещасного випадку. Таким чином, відповідачем, з огляду на необхідність дотримання вимог Конституції України, не може вчинювати протиправні дії, а відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з таких підстав.

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21.06.2016 року по справі № 628/3717/14-ц, встановлено факт настання нещасного випадку з ОСОБА_4 та факт каліцтва ОСОБА_4 на Кислівському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Куп'янського хлібоприймального підприємства 29 травня 1987 року. Визнано недійсним «Акт расследования несчастного случая, произошедшего в быту, в пути на работу или с работы» Форми «ВТ-1» від 30.05.1987 р.

Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 03.07.2017 року по справі № 628/3717/14-ц відмовлено Головному управлінню Держслужби з питань праці у Харківській області у роз'ясненні рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області суду від 21.06.2016 р.

Судом зазначено, що рішенням суду була встановлена тільки наявність факту настання нещасного випадку з ОСОБА_1 29.05.1987 р. та з посиланням на ряд законодавчих актів вказано про те, що у разі ліквідації підприємства, на якому стався нещасний випадок, і якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи, після чого акт про нещасний випадок складається на підставі висновків комісії з розслідування, тобто є обов'язковою процедура розслідування.

Таким чином, рішенням суду встановлений тільки факт настання нещасного випадку з ОСОБА_1 20 травня 1987 року, а інші питання, пов'язані з наслідками нещасного випадку, тобто, чи був це нещасний випадок на виробництві, зі складанням при наявності підстав відповідного акту, вирішуються компетентним органом після відповідного розслідування.

Поряд з цим, листом від 16.08.2016 року ; Щ-551/07/12-14/6556 Головним управлінням Держпраці у Харківській області повідомлено ОСОБА_1 про те, що вищезазначеним рішенням суду не зобов'язано управління провести розслідування нещасного випадку та скласти відповідні акти, а тому управління не може вчиняти протиправні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, Куп'янським міськрайонним судом Харківської області по справі № 628/3717/14-ц встановлено, що 29 травня 1987 року на Кислівському хлібоприймальному підприємстві в робочий час при тушінні пожежі, яка була загрозою для майна цього підприємства, за усним наказом директора підприємства ОСОБА_5, з ОСОБА_4 , який працював на посаді моториста з 29.09.1986 р, стався незасний випадок, внаслідок якої він отримав травму, йому була надана перша допомога в Кислівській медамбулаторії, потім він був направлений до Купянської ЦРЛ, характер пошкодження (мовою оригіналу «резаные комы правого надпредплечья, с повреждением вены». Внаслідок цієї події було проведено розслідування 29.05.1987 р. і 30.05.1987 р. складений акт Ф- ВТ-1. Внаслідок цієї події було проведено розслідування 29.05.1987 р. ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ними 30.05.1987 р. складений акт Ф- ВТ-1. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував на лікарняному, оскільки за 16 діб у червні 1987 року йому нараховані лікарняні ОСОБА_1 з 01 жовтня 1992 встановлена третя група інвалідності, причина інвалідності «трудове каліцтво, отримане при виконанні громадянського обов'язку гасіння пожежі, інвалідність встановлена безстроково".

Згідно листа КП Куп'янської районної ради Харківської області «Куп'янський районний трудовий архів» у документах архівного фонду ВАТ «Куп'янське хлібоприймальне підприємство» м. Куп'янськ, які надійшли на зберігання за 1987 рік відомостей про затвердження графіка роботи Кислівського хлібоприймального підприємства або ВАТ «Куп'янське хлібоприймальне підприємство» не знайдено. Відомостей про створення і призначення комісій розслідування нещасного випадку на виробництві при тушінні пожеж за 1987 рік не знайдено.

Згідно Закону України «Про охорону праці», право працівника на охорону праці під час роботи на підприємстві: умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці

Адміністрація підприємства, прийшовши до висновку про відсутність зв'язку нещасного випадку з виробництвом, зобов'язана внести це питання на розгляд профспілкового комітету.

Таким чином, Куп'янський міськрайонний суд Харківсьокї області суд в рамках справи № 628/3717/14-ц встановив, що належного розслідування нещасного випадку, який стався зі ОСОБА_1 у відповідності до вимог вказаного Положення, проведено не було, профсоюзний комітет взагалі не приймав участі у вирішенні питання про наявність зв'язку нещасного випадку з виробництвом, а відтак допущені суттєві порушення та помилки при складанні спірного акту «Ф-ВТ-1» від. 30.051987 р., а складання вказаних актів покладається на керівництво підприємства і порушення порядку їх складання у процесі, де роль працівника є пасивною, само по собі не може звузити право на його соціальний захист.

Отже, рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківсьокї області від 21.06.2016 року по справі № 628/3717/14-ц встановлено факт настання нещасного випадку з ОСОБА_4 та факт каліцтва ОСОБА_4 на Кислівському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Куп'янського хлібоприймального підприємства 29 травня 1987 року та визнано недійсним «Акт расследования несчастного случая, произошедшего в быту, в пути на работу или с работы» Форми «ВТ-1» від 30.05.1987 р.

Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань праці шляхом реорганізації (злиття) територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці. Установлено, що територіальні органи, які утворюються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є правонаступниками територіальних органів Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються; територіальні органи Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки і Державної інспекції з питань праці, що реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань праці.

Розпорядженням № 1021-р від 30 вересня 2015 р. Кабінет міністрів України ліквідував Державну службу гірничого нагляду та промислової безпеки України (Держгірпромнагляд) і передав його повноваження Державній службі України з питань праці (Держпраці). Погодитися з пропозицією Мінсоцполітики щодо можливості забезпечення здійснення покладених на Державну службу з питань праці постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 р. № 96 Про затвердження Положення про Державну службу України з питань праці) функцій і повноважень Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, які припиняються.

Пунктом 1 Положення про Державну службу з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 11.02.2015 року №96, визначено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

За приписами пункту 4 Положення №96 Держпрацi відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює контроль за виконанням функцій державного управління охороною праці мiнiстерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою мiнiстрiв Автономної Республіки Крим, місцевими держадмiнiстрацiями та органами місцевого самоврядування; здійснює контроль за своєчасністю та об'єктивністю розслідування нещасних випадків на виробництві, їх документальним оформленням i веденням обліку, виконанням заходів з усунення причин нещасних випадків; проводить розслідування та веде облік аварій i нещасних випадків, які підлягають спеціальному розслідуванню, аналізує їх причини, готує пропозиції щодо запобігання таким аваріям i випадкам.

Стаття 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 року № 1105-XIV визначає, що нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть.

Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначає Порядок проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений Постановою КМУ № 1232 від 30.11.2011 року (далі - Порядок № 1232) (чинний на момент настання та розслідування нещасного випадку).

Відповідно до пункту 7 Порядку № 1232 розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків.

Відповідно до п. 23 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 року № 1232), нещасний випадок, про який своєчасно не повідомлено керівника підприємства чи роботодавця потерпілого розслідується і береться на облік згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження заяви потерпілого чи уповноваженої ним особи, яка представляє його інтереси (незалежно від строку настання нещасного випадку).

У разі реорганізації підприємства, на якому стався нещасний випадок, розслідування проводиться його правонаступником, а у разі ліквідації підприємства встановлення факту настання нещасного випадку розглядається у судовому порядку.

Якщо факт настання нещасного випадку встановлено рішенням суду, розслідування організовує територіальний орган Терріторіальне управління Державної служби гірничного нагляду та промислової безпеки України у Харківській області (Держгірпромнагляду) за місцем настання нещасного випадку та утворює комісію у складі не менш як чотири особи.

До складу комісії входять представник територіального органу Держгірпромнагляду (голова комісії) за місцем настання нещасного випадку та представники Фонду і місцевої держадміністрації за місцем настання нещасного випадку та первинної організації профспілки, членом якої є потерпілий, або представник територіального профоб'єднання за місцем настання нещасного випадку, якщо потерпілий не є членом профспілки.

Згідно із п. 33 Порядку № 1232, контроль за своєчасністю та об'єктивністю проведення розслідування нещасних випадків, підготовкою матеріалів розслідування, веденням обліку нещасних випадків, вжиттям заходів до усунення причин нещасних випадків здійснюють органи державного управління, органи державного нагляду за охороною праці, виконавча дирекція Фонду та її робочі органи відповідно до компетенції.

Таким чином, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що законодавцем чітко унормована процедура проведення розслідування нещасного випадку саме територіальним органом Держпраці за місцем настання нещасного випадку з формуванням відповідної комісії у складі не менше як чотири особи, у випадку встановлення рішенням суду факту настання нещасного випадку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 21 червня 2016 року встановлено факт нещасного випадку, який стався на Кисловському підзвітному хлібоприймальному підприємстві Куп'янського хлібобоприймального підприємства з ОСОБА_4 29 травня 1987 року.

Отже, зважаючи на те, що Кислівське підзвітне хлібоприймальне підприємство Куп'янського хлібобоприймального підприємства ліквідовано, факт настання нещасного випадку з ОСОБА_1 встановлено в судовому порядку та, водночас, визнано недійсним акт форми «ВТ-1» від 30.05.1987 року, то Головне Управління Держапраці у Харківській області зобов'язане провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 29.05.1987 року з формуванням відповідної комісії, як того вимагають приписи Порядку № 1232, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

З приводу частини позовних вимог про формування Головним Управлінням Держапраці у Харківській області комісії по розслідуванню нещасних випадків, то суд зазначає, що проведення розслідування нещасного випадку, за процедурою, визначеною Порядком № 1232 передбачає першочергове формування відповідної комісії, а відтак вказана позовна вимога поглинається попередньою, яка задоволена судом, тому достатнім для захисту прав та законних інтересів позивача є зобов'язання суб'єкта владних повноважень провести розслідування нещасного випадку, який стався 29.05.1987 року з ОСОБА_1

Щодо позовних вимог скласти акт за формою Н-1, то суд звертає увагу на наступне.

У відповідності до абзацу 1 пункту 47 Порядку № 1232, за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), картка за формою П-5 (у разі виявлення гострого професійного захворювання (отруєння) стосовно кожного потерпілого, а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку .

При цьому, акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою і всіма членами спеціальної комісії протягом п'яти днів після оформлення матеріалів спеціального розслідування. У разі незгоди із змістом акта (актів) член спеціальної комісії підписує його (їх) з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово. Окрема думка додається до акта за формою Н-5 і є його невід'ємною частиною (абзац 4 пункту 47 Порядку № 1232).

Поряд з цим, суд звертає увагу, що за Рекомендацією № R (80) 2 комітету державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Зі змісту наведених норм вбачається, що повноваження по складанню відповідного акту за результатом розслідування нещасного випадку є саме дискреційними повноваженнями відповідача, які регулюються вимогами Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві № 1232.

З огляду на положення КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч. 3 ст. 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України зазначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з'ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов'язання Головного управління Держпраці у Харківській області провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 29 травня 1987 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Держпраці у Харківській області про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне Управління Держпраці у Харківській області провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1 29 травня 1987 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) сплачену суму судового збору в розмірі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 40, ).

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови виготовлено 14 вересня 2017 року.

Суддя Р.В. Мельников