Справа № 817/397/17
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Сало А.Б.
Суддя-доповідач:Мацький Є.М.
ПОСТАНОВА

іменем України

"13" вересня 2017 р. Справа № 817/397/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Мацького Є.М.

суддів: Бучик А.Ю.

Шидловського В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Гунько Л.В.,

представника апелянта ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу УМВС України в Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_4 до УМВС України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинення певних дій ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_4, звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відповідача, УМВС України в Рівненській області та Головного управління Національної поліції в Рівненській області, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов'язання вчинення певних дій та виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2005 року по листопад 2015 року він працював в органах внутрішніх справ на різних посадах. За час проходження служби неодноразово заохочувався з боку керівництва отримував почесні грамоти та медалі за сумлінну службу.

Наказом УМВС України в Рівненській області від 06.11.2015 звільнений з посади старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справах та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління МВС України в Рівненській області за пунктом 64 «г» (скорочення штатів).

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 поновлений на посаді з 07.11.2015.

Водночас, вказаним рішенням суду, зобов'язано УМВС в Рівненській області вирішити питання щодо подальшого проходження ним служби в органах Національної поліції України згідно поданого рапорту від 05.11.2015.

Проте зі змісту поштового відправлення від 06.02.2017, яке позивач отримав 01.03.2017 від ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області він зрозумів, що на виконання рішення суду, згідно наказу №1о/с від 01.02.2017, його поновлено на посаді слідчого, а наказом №2 о/с від 02.02.2017 - повторно звільнено, однак вже з органів Національної поліції.

На переконання позивача, наказ УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017 є протиправними у зв'язку із чим він звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 17 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ УМВС України в Рівненській області від 02.02.2017 №2 о/с про звільнення майора міліції ОСОБА_4, старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Управління МВС України в Рівненській області .

Поновлено ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області.

Стягнуто з УМВС України в Рівненській області на користь ОСОБА_4 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 02.02.2017 по 17.05.2017 включно в розмірі 17394грн. 30коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, УМВС України в Рівненській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду скасувати та ухвалити нову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 проходив службу в органах внутрішніх справ з 25.10.2005, де з 04.02.2014 - займав посаду старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області.

06.11.2015 наказом УМВС України в Рівненській області №373 о/с «По особовому складу», позивача звільнено у запас Збройних сил (з постановкою на військовий облік) за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів) на підставі пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Водночас рішенням Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 817/3397/15 від 13.09.2016 ОСОБА_4 поновлено на посаді та зобов'язано УМВС в Рівненській області вирішити питання щодо подальшого проходження ним служби в органах Національної поліції України згідно поданого рапорту від 05.11.2015.

01.03.2017 позивач отримав лист за підписом члена ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області І.Л. Федорчука про те, що його 01.02.2017 поновлено на посаді згідно наказу №1 о/с від 01.02.2017.

Проте зі змісту вказаного листа позивачу також стало відомо, що 02.02.2017 його звільнено з займаної посади згідно наказу УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017.

Будучи незгідним із наказом управління УМВС України в Рівненській області №2 о/с від 02.02.2017 - позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Водночас, судом встановлено, що на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 голова ліквідаційної комісії управління МВС в Рівненській області звертався до начальника Головного управління Національної поліції в Рівненській області з запитом «Про надання інформації» яким вніс на розгляд останньому питання щодо можливого подальшого проходження служби ОСОБА_4 в органах Національної поліції України (лист від 01.02.2017 №1/6091).

Листом ГУ Національної поліції в Рівненській області від 02.02.2016 №678/01/26-2017 «По прийом на службу в поліцію» повідомлено голові ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області Юсковцю М.Г. що з метою добору осіб, здатних професійно виконувати повноваження поліції та посадові обов'язки за відповідною вакантною посадою, у випадках передбачених Законом, проводиться конкурс на службу в поліції та/або на зайняття вакантної посади. У зв'язку із чим, вказано на те, що ОСОБА_4 має право звернутися з відповідною письмовою заявою, до якої необхідно додати документи визначені ст.54 Закону і взяти участь у конкурсі на службу в поліції.

Саме за таких обставин, згідно наказу управління МВС України в Рівненській області від 02.02.2017 №2 о/с позивача повторно звільнено з займаної посади відповідно до п.10, 11 розділу ХІ закону України «Про національну поліцію» та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Частково задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ УМВС від 02 лютого 2017 року № 2 о/с про звільнення позивача зі служби через скорочення штатів прийнятий неправомірно, оскільки відповідачем порушено процедуру звільнення, що встановлена Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, і тому визнав оскаржуваний наказ протиправним та скасував його.

При цьому суд першої інстанції поновив позивача в поліції, як такого, що виявив бажання проходити службу в органах поліції.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII) визначено правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно Закону України №580-VIII передбачено утворення Національної поліції України як центрального органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку та діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Відповідно до п.9 Закону №580-VIII, працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Відповідно пункт 10 Розділу XI Закону №580-VIII, працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Для реалізації наведених пунктів Розділу XI Закону №580-VIII щодо звільнення працівників міліції за скороченням штатів необхідними є умови: скорочення штату, пропонування посад, згода працівника.

Пунктом 64 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, (в редакції постанови Кабінету Міністрів України №885 від 28 жовтня 2015 року №885 чинної на день звільнення) передбачено, що особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Отже, відповідно до вищезазначених норм законодавства, звільнення працівників міліції за скороченням штатів відбувається за наступних підстав: відмова працівника міліції від проходження служби в поліції; не прийняття на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення; відсутність можливості подальшого використання на службі.

Таким чином, при вирішенні питання щодо звільнення за скороченням штату, керівник органу внутрішніх справ зобов'язаний розглянути можливість подальшого використання на службі особи, що звільняється, а також дотримання всіх прав та гарантій при звільненні такого працівника. Ці норми кореспондуються з конституційним правом громадянина на захист від незаконного звільнення (стаття 43 Конституції України).

Під час розгляду справи відповідачем не доведено наявності жодної з цих обставин стосовно позивача та не надано відповідних доказів на підтвердження відмови позивача від проходження служби в органах поліції, а також не можливості подальшого використання позивача на службі.

Із матеріалів справи вбачається, що 05.11.2015 р. позивачем подано на ім'я начальника УМВС України в Рівненській області рапорт про бажання продовжити службу на посадах в органах та підрозділах Національної поліції України.

Вказаний рапорт позивача підтверджує відсутність його відмови від проходження служби в поліції.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюються Конституцією та законом.

Ліквідація юридичної особи публічного права здійснюється розпорядчим актом органу державної влади, органу місцевого самоврядування або уповноваженою на це особою. У цьому акті має бути наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої особи або їх передачі іншим органам виконавчої влади.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про міліцію" міліція в Україні - державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров'я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Зміст наведених законів дає підстави для висновку, що основні завдання та функції держави, які покладались на міліцію та поліцію є тотожними.

З аналізу положень Закону України "Про Національну поліцію" слідує висновок, що у зв'язку з його прийняттям проводилась реорганізація юридичних осіб публічного права.

Судова колегія зазначає, що замість ліквідованого УМВС України в Рівненській області та його структурних підрозділів утворено Головне управління Національної поліції в Рівненській області з відповідними структурними підрозділами, на які законом покладені тотожні функції, що полягають у забезпеченні охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Верховний Суд України в постановах від 04 березня 2014 року (справа №21-8а14), від 27 травня 2014 року (справа №21-108а14), від 28 жовтня 2014 року (справа №21-484а14) сформулював правову позицію, згідно з якою ліквідація юридичної особи публічного права має місце у випадку, якщо в розпорядчому акті органу державної влади або органу місцевого самоврядування наведено обґрунтування доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такої відмови. У разі ж покладення виконання завдань і функцій ліквідованого органу на інший орган, мова йде фактично про реорганізацію.

Таким чином, встановлена законодавством можливість ліквідації державної установи (організації) з одночасним створенням іншої, яка буде виконувати повноваження (завдання) особи, що ліквідується, не виключає, а включає зобов'язання роботодавця (держави) по працевлаштуванню працівників ліквідованої установи.

Проте, відповідачем не з'ясовано можливість подальшого використання позивача на службі, зважаючи на те, що позивач не відмовлявся від проходження служби в органах поліції.

У п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів", та зазначений у постанові Верховного Суду України від 10.03.2015 р. правовий висновок по справі № 21-52а15 про те, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, вживає заходи до переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

Доказів, що позивачу пропонувались будь-які наявні посади, які відповідно до своєї кваліфікації міг обіймати позивач в органах Національної поліції, відповідачем не надано.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що за встановлених обставин оскаржуваний наказ Управління МВС України в Рівненській області від 02.02.2017 р. № 2 о/с в частині звільнення позивача зі служби є протиправним, у зв'язку із чим підлягає скасуванню.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкту владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Встановлення статтями 105 та 162 КАС України способів захисту не виключає застосування інших способів захисту, зокрема, тих, які встановлені Кодексом законів про працю України при розгляді вимог про поновлення на роботі.

За приписами п.24 Положенням №114 у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов'язків, але не більш як за один рік.

Для поновлення порушених прав позивача його слід поновити на посаду старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління УМВС України в Рівненській області з 02.02.2017 р.

Разом з тим, суд також приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з УМВС України в Рівненській області на його користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 02.02.2017 по 17.05.2017.

Обчислення середньої заробітної плати, зокрема, у випадку вимушеного прогулу визначений Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок №100).

Відповідно до абз.3 п.2 даного Порядку в усіх інших випадках збереження середньої заробітної плати (в т.ч. у випадку вимушеного прогулу) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

В силу вимог п.1.7 Інструкції №499 при виплаті особі рядового чи начальницького складу грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно з довідкою ГУ Національної поліції в Рівненській області №224/29/01-2016 від 15.02.2016, виходячи з виплат за два останні календарні місяці, що передують місяцю звільнення позивача, середньомісячний розмір грошового забезпечення ОСОБА_4, який перебував на посаді старшого слідчого СУ УМВС України в Рівненській області, становить 5052,50 грн., середньоденний розмір грошового забезпечення 165,66 грн. (Постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 13.09.2016 у Справі №817/3397/15).

Час вимушеного прогулу позивача з 02.02.2017 по 17.05.2017 становить 105 днів, а тому на користь позивача слід стягнути грошове забезпечення у розмірі 17394,3 грн.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 198, ст. 202 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при винесенні рішення порушив норми матеріального права, тому відповідно до ст.202 КАС України постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області та прийняття у цій частині нової постанови - про поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Управління МВС України в Рівненській області .

.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу УМВС України в Рівненській області задовольнити частково.

Постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "17" травня 2017 р. скасувати в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Головного управління Національної поліції в Рівненській області та прийняти у цій частині нову постанову.

Поновити ОСОБА_4 на посаді старшого слідчого відділу розслідування особливо важливих справ та злочинів, учинених організованими групами і злочинними організаціями слідчого управління Управління МВС України в Рівненській області .

В решті постанову суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: А.Ю.Бучик

В.Б. Шидловський

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_4 АДРЕСА_1,33000

3- відповідачу/відповідачам: УМВС України в Рівненській області вул. М.Хвильового,2,м.Рівне,33000

4-Головне управління Національної поліції в Рівненській області вул.М.Хвильового,2,м.Рівне,33028

4-третій особі: - ,