Справа № 462/2841/17
Суддя: Постигач О. Б.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/2841/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі:

судді Постигач О.Б.

секретаря Ящук К.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Львова про визнання протиправними дій та зобовязання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова, в якому просить визнати дії відповідача щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця суми матеріальної допомоги на оздоровлення та суми індексації заробітної плати під час обчислення пенсії відповідно до ст. 37 ЗУ «Про державну службу» протиправними; зобовязати Залізничне об'єднане управління Пенсійного фонду м. Львова перерахувати з 15.02.2017 р. пенсію з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати, згідно довідки № 11-19/965 від 09.02.2017 р. в розмірі 80 % від заробітної плати відповідно до ЗУ «Про державну службу» від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ та із збереженням індексації пенсії з наростаючим підсумком за весь період, що передбачено «Порядком проведення індексації грошових доходів населення» від 07.07.2003 р. № 1078; усунути допущені порушення прав позивача шляхом зобовязання відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції з 15.02.2017 р.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що звернувся до управління Пенсійного Фонду України в ОСОБА_3 районі м. Львова щодо перерахування пенсії державного службовця з урахуванням сум виплат на матеріальну допомогу на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, які не були враховані при нарахуванні пенсії, з яких фактично були нараховані та сплачені страхові внески або збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, проте листом від 21.04.2017 р. отримав відмову. Вважає такі дії відповідача такими, що суперечать нормам діючого законодавства, та просить зобов'язати відповідача перерахувати та виплачувати йому пенсію державного службовця, з 15.02.2017 року з урахуванням усіх вказаних сум, оскільки із вказаних доходів було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав, покликаючись на мотиви, викладені у позові. Просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та вказала, що позивач знаходиться на обліку в Управлінні ПФ України в ОСОБА_3 районі м. Львова, як одержувач пенсії згідно ст. 37 Закону України «Про державну службу». Позовні вимоги вважає безпідставними, оскільки згідно ст. 33 Закону України «Про державну службу» заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранг, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок. Матеріальна допомога та індексація не зазначені як інші надбавки. Отже, чинним законодавством чітко визначені складові заробітної плати державного службовця, тому пенсію позивачу призначено згідно Закону України «Про державну службу» та відповідно до поданої довідки, тобто матеріальна допомога не входить до структури заробітної плати. Крім цього, вказала, що підстав для перерахунку пенсії позивачу немає, оскільки це не передбачено чинним законодавством України. З цих підстав просить у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши подані докази, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 05.11.2012 року перебуває на обліку в ОСОБА_3 об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Львова та отримує пенсію по інвалідності 2 групи загального захворювання відповідно до Закону України «Про державну службу», що не заперечується сторонами.

Стаж державної служби складає 21 рік 10 місяців 04 дні, страховий стаж 37 років 09 місяців 15 днів.

Позивач 15.02.2017р. звернувся із заявою до відповідача про перерахунок призначеної йому пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» з урахуванням всіх складових заробітної плати, в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації, згідно довідки про заробітну плату.

ОСОБА_3 об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова від 21.04.2017 р. позивачу було відмовлено в задоволенні вимог, заявлених у його заяві.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

За змістом ст.37 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Частиною 2 статті 37 Закону України «Про державну службу» на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку.

Відсотковий розмір заробітної плати державного службовця, з якої призначається пенсія, визначається з урахуванням стажу державної служби. При цьому застосуванню підлягає стаття 37 Закону України «Про державну службу» у редакції, яка була чинною на час призначення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові ВС України від 08.07.2015 р. № 732/48/15-а.

У частині 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього ж Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати - це виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно із ч. 2 ст. 33 Закону України «Про державну службу» передбачено, що заробітна плата державних службовців - складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно ч. 6 ст. 33 Закону України «Про державну службу», державним службовцям можуть установлюватися надбавки за високі досягнення у праці і виконання особливо важливої роботи, доплати за виконання обов'язків тимчасово відсутніх працівників та інші надбавки і доплати, а також надаватися матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про державну службу» передбачено виплату державним службовцям допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу при наданні щорічної відпустки.

Наведені положення дають підстави для висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань, входять до системи оплати праці державного службовця, оскільки із них сплачено внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Крім цього, ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до частини 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України від 09.07.2003 року «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Постановою правління Пенсійного фонду України №5-1 від 14 лютого 2011року «Про виконання рішення окружного адміністративного суду міста Києва по справі № 2а-4753/09/2670», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2011 року за № 210/18948, внесено зміни до форми довідки про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або за будь-які 60 календарних місяців роботи поспіль перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» шляхом внесення додаткової графи «Інші виплати», а саме: «Довідка про розмір інших виплат, зокрема матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», та з яких сплачено страхові внески, а з 01 січня 2011 року - єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування».

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічна позиція щодо застосування норм права висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 лютого 2012 року (справа № 21-430а11).

Таким чином, доводи відповідача, про те, що матеріальна допомога не включаються до складу заробітної плати державного службовця, не враховуються при обчисленні розміру його пенсії, є безпідставними.

Дані обставини справи стверджуються також іншими матеріалами справи, які не викликають сумніву у їх обєктивності.

Згідно ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Обєктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (частина перша статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003року №1078).

Таким чином, мова йде про грошові доходи населення, які згідно ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» включаються для обчислення пенсії.

Аналогічна правова позиція була висловлена і Верховним Судом України у постановах від 28.05.2013 року (№21-97а13), від 04.03.2014 року (№ 21-3а14), від 16.09.2014 року (№21-314а14), які відповідно до ст. 244-2 КАС України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень і для всіх судів України.

Виходячи з вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги в частині визнання дій відповідача протиправними та зобовязання відповідача здійснити перерахунок позивачу пенсії державного службовця згідно поданих ним довідок від 09.02.2017 № 11-19/965 та №11-19/966, де вказані матеріальна допомога на оздоровлення та суми індексації заробітної плати, на які фактично нараховувалися страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування і які входять в складову заробітної плати підлягають задоволенню.

В решті позовних вимог слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 цього ж Закону встановлює, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв'язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Отже, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати», Кабінетом Міністрів України 21.02.2001 року було прийнято постанову № 159, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до пункту 1 вказаного Порядку, його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Пунктом 2 Порядку передбачено, що компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01.01.2001 р.

Згідно абзацу 1 пункту 4 Порядку, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Отже, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані.

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-ІV, статтею 2 Закону №2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду України від 07.11.2012 року та 18.11.2014 року (справи № 6-131цс12 і № 21-518а14 відповідно).

Із змісту адміністративного позову та матеріалів справи видно, що позивач просить зобовязати відповідача виплатити позивачу недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції починаючи з 15.02.2017 року.

Однак, вказана грошова сума не була нарахована позивачу і тому не вважалась заборгованістю.

У розглядуваній адміністративній справі відсутні докази про те, що пенсія позивача, після її нарахування, була виплачена управлінням ПФ із порушенням строків.

Таким чином, є безпідставною позовна вимога про усунення допущених порушень прав позивача шляхом зобовязання відповідача виплатити недоотриману суму пенсії з урахуванням індексу інфляції.

Керуючись ст. 6-12, 86, 128, 160-162, 167 КАС України, ст. 33, 37 Закону України «Про державну службу», ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці», ст.66 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», ст.1,2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплати» суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Визнати дії ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного Фонду України м. Львова, яке є правонаступником управління Пенсійного Фонду України в ОСОБА_3 районі м.Львова щодо не включення до середньомісячного заробітку державного службовця сум матеріальної допомоги на оздоровлення та сум індексації заробітної плати під час обчислення пенсії відповідно до ст.37Закону України «Про державну службу» протиправними.

Зобовязати Залізничне обєднане управління Пенсійного Фонду України м. Львова провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 15.02.2017р. та призначити її з врахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації заробітної плати згідно довідки №11-19/965 від 09.02.2017р. в розмірі 80% від заробітку державного службовця, на який нараховано та утримано страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування із збереженням індексації пенсії з наростаючим підсумком за весь період з врахування фактично виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Львівського апеляційного адміністративного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови.

Суддя Постигач О.Б.