Справа № 810/789/17
Суддя: Мєзєнцев Є.І.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 810/789/17 Головуючий у 1-й інстанції: Виноградов О.І. Суддя-доповідач: Мєзєнцев Є.І.
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Файдюка В.В., Чаку Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Кабінету Міністрів України, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, Білоцерківської районної державної адміністрації, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Потіївської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Кабінету Міністрів України, Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області, Білоцерківської районної державної адміністрації, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Потіївської сільської ради про:

- зобов'язання Кабінету Міністрів України виділити кошти з Державного бюджету України на капітальний ремонт будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 який належить позивачу на праві власності;

- зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області виділити та перерахувати кошти на рахунок Білоцерківської районної державної адміністрації з Державного бюджету України, що були виділені на підставі рішення 26 сесії VI скликання Білоцерківською районною радою 25 жовтня 2013 р., та повернуті як невикористані;

- зобов'язання Білоцерківської районної державної адміністрації використати кошти за призначенням;

- стягнення моральної шкоди у сумі 20 000 грн.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення, та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового засідання.

Сторони до судового засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 197 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1, довідкою серії КИО-І № 256909, та має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (а.с. 44-46).

25 травня 2005 р. за позивачем було зареєстровано право власності на будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно серія СВР № 465834 (а.с. 48).

Рішенням 6 сесії VI скликання відповідача 3 від 25 жовтня 2013 р. № 21-245 "Про внесення змін до рішення дванадцятої сесії районної ради VI скликання № 21-245 "Про районний бюджет Білоцерківського району на 2013 р." були збільшені видатки бюджету розвитку спеціального фонду на 2013 р. для капітального ремонту житлового будинку ОСОБА_2 с. Потіївка згідно рішення суду. 30 грудня 2013 р. зазначені кошти були повернуті на рахунки Управління фінансів як невикористані (а.с. 9).

У подальшому позивачем у період з серпня 2011 по листопад 2016 р. неодноразово подавалися заяви до державних органів різного рівня з питання виділення коштів на ремонт названого будинку.

У зв'язку з тим, що у подальшому кошти на ремонт будинку, який належить йому на праві власності, з Державного або місцевого бюджету не виділялися, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України "Про Кабінет Міністрів України" від 27 лютого 2014 р. № 794-VII (далі - Закон № 794-VII), Законом України "Про місцеві державні адміністрації" від 9 квітня 1999 р. № 586-XIV (далі - Закон № 586-XIV), Положенням про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 жовтня 2011 р. № 1280 (далі - Положення).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Як вбачається з ст. 1 Закону № 794-VII, Кабінет Міністрів України (Уряд України) є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України здійснює виконавчу владу безпосередньо та через міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, Раду міністрів Автономної Республіки Крим та місцеві державні адміністрації, спрямовує, координує та контролює діяльність цих органів.

Кабінет Міністрів України відповідальний перед Президентом України і Верховною Радою України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України у межах, передбачених Конституцією України.

Завдання Кабінету Міністрів України визначені ст. 2 названого Закону.

Згідно з вимогами абз. 13 п. 1 ч. 1 ст. 20 № 794-VII Кабінет Міністрів України у сферах правової політики, законності, забезпечення прав і свобод людини та громадянина:

- розробляє проекти законів про Державний бюджет України та про внесення змін до Державного бюджету України, забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання; приймає рішення про використання коштів резервного фонду Державного бюджету України;.

Відповідно до вимог ст. 13 Закону місцева державна адміністрація, зокрема:

- складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання;

- подає в установленому порядку до органів виконавчої влади вищого рівня фінансові показники і пропозиції до проекту Державного бюджету України, пропозиції щодо обсягу коштів Державного бюджету України для їх розподілу між територіальними громадами, розмірів дотацій і субсидій, дані про зміни складу об'єктів, що підлягають бюджетному фінансуванню, баланс фінансових ресурсів для врахування їх при визначенні розмірів субвенцій, а також для бюджетного вирівнювання виходячи із забезпеченості мінімальних соціальних потреб;

- здійснює фінансування підприємств, установ та організацій освіти, культури, науки, охорони здоров'я, фізичної культури і спорту, соціального захисту населення, переданих у встановленому законом порядку в управління місцевій державній адміністрації вищими органами державної та виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад, а також заходів, пов'язаних із розвитком житлово-комунального господарства, благоустроєм та шляховим будівництвом, охороною довкілля та громадського порядку, інших заходів, передбачених законодавством;

- у спільних інтересах територіальних громад об'єднує на договірній основі бюджетні кошти з коштами підприємств, установ, організацій та населення для будівництва, розширення, реконструкції, ремонту та утримання виробничих підприємств, транспорту, мереж тепло-, водо-, газо-, енергозабезпечення, шляхів, зв'язку, служб з обслуговування населення, закладів охорони здоров'я, торгівлі, освіти, культури, соціального забезпечення житлово-комунальних об'єктів, в тому числі їх придбання для задоволення потреб населення та фінансує здійснення цих заходів.

Як вбачається з п. 4 Положення, Управління (відділення) Казначейства відповідно до покладених на них завдань та в установленому законодавством порядку, зокрема,:

- здійснюють через систему електронних платежів Національного банку України розрахунково-касове обслуговування розпорядників, одержувачів бюджетних коштів та інших клієнтів, операцій з коштами бюджетів;

- здійснюють повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету;

- проводять відповідні розрахунки між державним та місцевими бюджетами, між місцевими бюджетами, а також між учасниками бюджетного процесу та суб'єктами господарювання;

- доводять до розпорядників та одержувачів бюджетних коштів витяг із розпису державного бюджету та зміни до нього, до місцевих фінансових органів - територіальний розподіл за міжбюджетними трансфертами та зміни до нього;

- здійснюють реєстрацію та облік бюджетних зобов'язань розпорядників та одержувачів бюджетних коштів;

- здійснюють платежі за дорученнями розпорядників та одержувачів бюджетних коштів відповідно до законодавства, в тому числі платежі, пов'язані з виконанням зобов'язань, взятих під державні та місцеві гарантії;

- здійснюють безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду;

- здійснюють безспірне вилучення коштів із місцевих бюджетів відповідно до Бюджетного кодексу України;

- ведуть бухгалтерський облік усіх операцій з виконання державного та місцевих бюджетів;

- встановлюють графіки подання квартальної та річної зведеної бюджетної та фінансової звітності розпорядникам та одержувачам бюджетних коштів;

- здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, контроль за: веденням бухгалтерського обліку всіх надходжень і витрат державного та місцевих бюджетів, складанням та поданням розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів фінансової і бюджетної звітності; бюджетними повноваженнями під час зарахування надходжень бюджету; відповідністю кошторисів розпорядників бюджетних коштів показникам розпису бюджету; відповідністю взятих розпорядниками бюджетних коштів бюджетних зобов'язань відповідним бюджетним асигнуванням, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі); відповідністю платежів узятим бюджетним зобов'язанням та відповідним бюджетним асигнуванням; дотриманням правил за операціями з бюджетними коштами в іноземній валюті; дотриманням розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, іншими клієнтами вимог законодавства у сфері закупівель в частині наявності, відповідності та правильності оформлення документів;

- організовують розгляд звернень громадян з питань, що належать до їх компетенції, виявляють та усувають причини, що призводять до подання громадянами скарг;

- здійснюють інші повноваження, визначені законами України.

Як вже зазначалося, позивач має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 44-46).

Позивачем у період з січня 2014 по листопад 2016 р. неодноразово подавалися заяви до державних органів різного рівня з питання виділення коштів на ремонт власного будинку, зокрема, 19 грудня 2014 р. до Міністра Міністерства фінансів України Яресько Н.І. про зобов'язання надати відповідь стосовно коштів, що були виділені для надання пільг ветеранам війни та особам, прирівняним до них (а.с. 29-30); 26 червня 2015 р. до Прем'єр-Міністра Кабінету Міністрів України Яценюка А.П. щодо невиконання рішення Білоцерківського міськорайонного суду Київської області у справі № 2а-182 (а.с. 99-100); 06 серпня 2015 р. до Міністра Міністерства соціальної політики та праці про надання інформації щодо органу, який відповідальний за здійснення капітального ремонту будинку інваліда ІІ групи (а.с. 120); 07 вересня 2015 р. до Міністра Міністерства соціальної політики та праці Розенка П.В. про надання інформації щодо органу, який відповідальний за здійснення капітального ремонту підсобних приміщень інваліда ІІ групи (а.с. 123); 28 березня 2016 р. до Білоцерківської районної державної адміністрації, Білоцерківської районної ради, Київської обласної державної адміністрації про виділення коштів для проведення капітального ремонту будинку (а.с. 7); 30 червня 2016 р. до Міністерства юстиції України, Національного агентства з питань запобігання корупції щодо невиконання рішення суду у справі № 2-182 (а.с. 125-127); 29 листопада 2016 р. до Білоцерківської районної ради (а.с. 128).

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Кабінету Міністрів України виділити кошти з Державного бюджету України на капітальний ремонт будинку з надвірними будівлями та спорудами АДРЕСА_1 який належить позивачу на праві власності, судова колегія відзначає наступне.

26 червня 2015 р. позивач звернулася до Прем'єр-Міністра Кабінету Міністрів України Яценюка А.П. щодо невиконання рішення Білоцерківського міськорайонного суду Київської області у справі № 2а-182 (а.с. 99-100);

Відповідь на цю заяву було надано заступником Міністра юстиції з питань виконавчої служби Шкляр С.В. (а.с. 101-103), за змістом цього листа було зазначено, що згідно з інформації управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 8 липня 2015 р. № 2426-2-1/02.2 встановлено, що виконавче провадження № 4101698 з виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2007 р. № 2-а-182 про зобов'язання Білоцерківської районної державної адміністрації вчинити відповідні дії для проведення позачергового безплатного капітального ремонту будинку по АДРЕСА_1 що належить на праві приватної власності ОСОБА_2, перебувало на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби з 4 липня 2007 р. по 26 квітня 2011 р. Зазначене виконавче провадження знищено, у зв'язку із закінченням термінів зберігання, відповідно до пункту 9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 р. № 2274/5 (далі - Порядок) (акт знищення від 23 січня 2015 р.).

У подальшому, позивач до Кабінету Міністрів України з заявами про виділення коштів на ремонт будинку не звертався, такі заяви Кабінетом Міністрів України не розглядалися, рішення не приймалися.

За таких обставин позовні вимоги в частині зобов'язання Кабінету Міністрів України виділити кошти є передчасними, а тому не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області виділити та перерахувати кошти на рахунок Білоцерківської районної державної адміністрації з Державного бюджету України, що були виділені на підставі рішення 26 сесії VI скликання Білоцерківською районною радою 25 жовтня 2013 р., та повернуті як невикористані, суд доходить такого висновку.

Повноваження Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області визначені п. 4 Положення про управління (відділення) Державної казначейської служби України у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського значення.

Втім, означеною нормою не передбачено повноваження Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області самостійно приймати рішення щодо виділення та перерахування коштів з Державного бюджету України на проведення капітального ремонту приватного будинку.

Наведене свідчить, що позивачем заявлені вимоги про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області вчинити дії, які не віднесені до його повноважень.

За наведеного, позовні вимоги про зобов'язання Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області виділити та перерахувати кошти на рахунок Білоцерківської районної державної адміністрації з Державного бюджету України є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог до Білоцерківської районної державної адміністрації, слід зауважити, що у межах даної адміністративної справи позивач просить суд зобов'язати Білоцерківську районну державну адміністрацію використати кошти за призначенням (без зазначення суми коштів та їх цільового призначення).

Зазначені позовні вимоги є похідними від позовних вимог до Кабінету міністрів України та Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області а тому також не підлягають задоволенню.

Водночас, згідно з листом Білоцерківської районної державної адміністрації від 09 серпня 2016 р. № 01-21/140, кошти в сумі 13 тис. грн. на капітальний ремонт, зазначені у заяві позивача від 08 серпня 2016 р. з районного бюджету не виділялися.

Згідно з розпорядженням від 21 серпня 2007 р. № 250 Потіївській сільській раді було надано додаткову дотацію в сумі 5 тис. грн. для допомоги у вирішенні питань, що належать до компетенції сільської ради (а.с. 112).

Як вбачається з відповіді Білоцерківської районної державної адміністрації від 26 жовтня 2015 р., фінансування робіт по ремонту господарських споруд за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів не передбачено законодавством України (а.с. 122).

Дії Білоцерківської районної державної адміністрації щодо розгляду та вирішення названих заяв позивачем в межах адміністративної справи № 810/789/17 не оскаржуються.

При вирішенні справи судом враховано, що згідно з листом міністра юстиції України на адресу Президента України державним виконавцем до Білоцерківської районної державної адміністрації застосовувалися штрафні санкції 14 вересня та 28 грудня 2007 р., 15 травня та 01 червня 2012 р. за невиконання рішення суду (а.с. 113).

Інформацію щодо наслідків розгляду даного листа та прийнятого на його підставі рішення позивачем суду також надано не було.

Крім того, жодного доказу на підтвердження оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого листа з примусового виконання рішення суду № 2а-182 позивачем суду надано не було.

За наведених обставин суд вважає позовні вимоги до Білоцерківської районної державної адміністрації (щодо використання коштів за призначенням) необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог в частині зобов'язання Білоцерківської районної державної адміністрації відшкодувати заподіяну моральну шкоду позивачу, завдану бездіяльністю, у сумі 20 000 грн., колегія суддів зазначає, що позовні вимоги в цій частині є похідними від основних позовних вимог а тому також не підлягають задоволенню.

Крім того, питання відшкодування моральної (немайнової) шкоди врегульовано ст. 23 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 р. № 435 - ІV та розглянуто Верховним Судом України в постанові від 31 березня 1995 р. № 4 (далі - Постанова № 4).

Зокрема, відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, аналіз постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.95 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" дає підстави зробити висновок, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Втім позивач не довів суду ані факту спричинення моральної шкоди, ані вини та протиправності дій відповідача, ані причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та спричиненням моральної шкоди, оскільки суду не надано жодних доказів завдання позивачам фізичного болю, душевних страждань або приниження репутації фізичної особи (виписки з історії хвороби, дані медичного обстеження, докази втрати репутації тощо).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 198, 200, 205, 206, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 08 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтею 212 КАС України.

Головуючий суддя Є.І. Мєзєнцев

суддя В.В.Файдюк

суддя Є.В. Чаку

Головуючий суддя Мєзєнцев Є.І.

Судді: Чаку Є.В.

Файдюк В.В.