Справа № П/811/698/17
Суддя: Р.І. Брегей
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Україна КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД -------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року справа №П/811/698/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брегея Р.І., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Кропивницький адміністративний позов Кіровоградського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі Фонд) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

В С Т А Н О В И В :

Фонд звернувся до суду з заявою до відповідача про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені у сумі 13492,83 грн.

Представник Фонду підтримала позов та пояснила, що відповідач не виконала норматив стосовно працевлаштування і зобов'язана сплатити штрафну санкцію в розмірі середньої річної заробітної плати (а.с.39).

Відповідач заперечила стосовно задоволення позову (а.с.35-37).

У запереченнях погоджується з допущенням порушення та сплатою штрафної санкції.

Водночас, не визнає її розміру.

На її думку, штрафна санкція повинна становити половину середньої річної заробітної плати, оскільки середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу не перевищила 15 осіб.

Зазначає, що сплатила половину середньої річної заробітної плати у строк, який встановлено законом.

13 вересня 2017 року суд прийняв ухвалу про розгляд справи у порядку письмового провадження (а.с.46).

Суд, дослідивши матеріали справи, зробив висновок про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Встановлені судом факти і обставини, що стали підставами звернення.

Так, кількість робочих місць у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 для забезпечення працевлаштування інвалідів відповідно 4% нормативу, який встановлено приписами частини 1 статті 19 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні (далі Закон), протягом 2016 року становила 1 одиницю.

Згідно звіту відповідача середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу склала 15 осіб (а.с.7-8).

Упродовж цього року у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не працювали особи, які визнані інвалідами (а.с.29).

Середньорічна заробітна плата у 2016 році становила 26953,33 грн.

Ці показники визначені відповідачем у звіті про зайнятість та працевлаштування інвалідів (а.с.7).

Фонд підтвердив, що у строк до 15 квітня 2017 року відповідач сплатила адміністративно-господарські санкції в розмірі, що становить половину середньої річної заробітної плати (13476,67 грн.).

Позивач нарахував відповідачу штрафну санкцію у сумі середньої річної заробітної плати (26953,33 грн.) та пеню у сумі 16,17 грн. за несвоєчасну сплату її половини (а.с.9).

Протягом 2016 року відповідач не подавала до центру зайнятості щомісячні звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів (а.с.24).

Юридична оцінка встановлених судом обставин справи.

Перш за все, приписами частини 3 статті 18 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобовязані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до приписів частини 1 статті 19 Закону для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно приписів частини 1-4 статті 20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.

Аналізуючи встановлені обставини справи, суд зробив висновок, що відповідач упродовж 2016 року допустила порушення приписів статті 18 Закону, оскільки жодного разу не звітувала про наявність вакансій, на які можуть бути працевлаштовані інваліди.

Це ж не давало можливості центру зайнятості направляти для працевлаштування інвалідів.

А тому, відповідач зобовязана сплатити адміністративно-господарську санкцію.

Між сторонами виник спір стосовно розміру штрафної санкції.

Проаналізувавши правові висновки сторін, суд зробив висновок, що правильним є висновок відповідача з таких підстав.

Так, наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року №42 затверджено Інструкцію щодо заповнення річного звіту про зайнятість і працевлаштування інвалідів (далі - Інструкція).

Пунктом 3.7 Інструкції встановлено, що для роботодавців, у яких працює 15 осіб і більше, сума коштів адміністративно-господарських санкцій дорівнює середній річній заробітній платі на підприємстві.

Ця норма підзаконного акту є похідною від приписів частини 1 статті 20 Закону.

Отже, державний орган виконавчої влади розтлумачив лише припис закону, а не створив нову норму права.

Суд зробив висновок, що таке тлумачення суперечить змісту закону.

Словосполучення "на яких працює від 8 до 15 осіб" у частині 1 статті 20 Закону треба розуміти, як випадки, коли працює 8-15 (включно) осіб.

Обов'язок такого тлумачення обумовлений дотриманням державою (в особі законодавчої влади) такого конституційного принципу, як верховенство права (стаття 8 Конституції України).

Його сутність розкрита у приписах частини 1 статті 8 КАС України.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Держава повинна приймати закони, які б не допускали подвійного тлумачення, а якщо і допустила цей недолік, то повинно обиратись таке тлумачення, наслідки котрого були б найбільш прийнятні для людини.

Тлумачення згаданого словосполучення допускає подвійність.

На думку Фонду, число "15" не входить до цього проміжку чисел, а відповідач дотримується протилежної думки.

Однак, тлумачення, яке покладено в основу правового висновку відповідача, визначає розмір штрафної санкції, котрий у два рази менший, ніж за тлумаченням Фонду.

Водночас, суд звертає увагу і на приписи частини 1 статті 19 Закону.

Так, цією нормою права встановлено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється

норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Виникає питання стосовно входження цифри "25" до проміжку цифр від 8 до 25.

Якщо цифру "25" помножити на 4%, які зазначені у цій же статті, то отримаємо цифру "1", про яку зазначено, як величину нормативу (одне робоче місце) у цій же нормі права.

Отже, цифра "25" входить до згаданого проміжку цифр.

А тому, вирішуючи спір, суд, керуючись принципом верховенства права, застосовує тлумачення припису частини 1 статті 20 Закону, на якому наполягає відповідач.

Відповідач сплатила своєчасно штрафну санкцію у розмірі половини середньої річної заробітної плати.

Підсумовуючи, суд зробив висновок про відмову у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Постанова може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання її копії.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_2