Справа № 805/1362/17-а
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Бабаш Г.П.
Суддя-доповідач - Ястребова Л. В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року справа №805/1362/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Ястребової Л.В.,

суддів Гаврищук Т.Г., Компанієць І.Д.

секретар Терзі Д.А.

за участі представника позивача Бермана Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 р. у справі № 805/1362/17-а за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування вимоги від 09.12.2016 року №Ю-55-17,-

ВСТАНОВИВ:

15 березня 2017 року Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" (надалі - позивач) звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач) про скасування вимоги відповідача № Ю-55-17 від 09.12.2016 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 650 935,58 грн. (а.с. 4-7).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 10 травня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю

Скасовано вимогу Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № Ю-55-17 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині суми 650935,58 грн. (а.с. 97-100).

Відповідач, вважаючи, що вищезазначена постанова винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати постанову першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову позивачу відмовити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що у позивача, станом на 30.11.2016 року наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, у зв'язку з чим, відносно позивача сформовано вимогу № Ю-55-17 від 09.12.2016 року, яка винесена та направлена на адресу позивача на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів у зв'язку з наявністю на кінець календарного місяця недоїмки зі сплати єдиного внеску, чим виконано п. 3 Інструкції № 449. Крім того, апелянт посилається на пункт 28 р. 1 Закону України № 911-VIII від 24.12.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», вказуючи, при цьому, що зміни, внесені Законом України від 02.09.2014 № 1669-VIIІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» до розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2464, яким передбачалось звільнення суб'єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність на території населених пунктів, де проводилась антитерористична операція від виконання обов'язків щодо своєчасного та в повному обсязі нараховування, обчислення і сплати єдиного внеску втратили чинність з 01.01.2016 року (а.с. 207-210).

Під час апеляційного розгляду представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, представник відповідача до суду не прибув.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої, апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" є юридичною особою, ідентифікаційний код юридичної особи - 00191678, місцезнаходження: 87547, Донецька область, місто Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, б.177, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 32-33).

Відповідач, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби є суб'єктом владних повноважень, на яке чинним законодавством покладено владні управлінські функції стосовно контролю у сфері податкових взаємовідносин, у т.ч. щодо питань адміністрування єдиного внеску.

09 грудня 2016 року відповідач, відповідно до ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи фіскального органу, винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми № Ю-55-17, у зв'язку з тим, що станом на 30 листопада 2016 року за позивачем рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску у сумі 6708343 грн. 85 коп. (а.с. 8).

23 травня 2016 року позивач звернувся до відповідача зі скаргою за № 05/1384 на вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 02.02.2016 року № Ю-1-23, в якій просив вищезазначену вимогу скасувати, оскільки остання суперечить законодавству про загальнообов'язкове державне соціальне страхування (т.1, а.с. 11-13), але рішенням відповідача 12877/10/218-10-10-4-33 від 10 червня 2016 року скаргу позивача залишено без розгляду, оскільки зазначена скарга подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II пунктом 1 розділу III Порядку № 178/28308 (т.1, а.с. 16-17).

Позивав, користуючись своїм правом адміністративного оскарження, звернувся до відповідача зі скаргою за вих. № 2771 від 27.12.2016 року про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.02.2016 року № Ю-1-23, але рішенням останнього від 20 січня 2017 року за вих. № 3226/10/28-10-10-4-33 скаргу позивача залишено без розгляду ( а.с. 9-10).

В подальшому, позивач звертався безпосередньо до Державної фіскальної служби України зі скаргами щодо скасування вищевказаної вимоги, проте рішенням останнього від 01.03.2017 року за вих.. № 4202/6/99-99-11-02-02-25 залишено без розгляду, оскільки зазначена скарга подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II пунктом 1 розділу III Порядку № 178/28308 (а.с. 21-23).

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначив, що відповідач у вимозі включив суми, що були оскаржені в судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21.04.2016 року по справі № 805/3337/16-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.11.2016 року, скасовано вимогу від 03.08.2015 року № Ю-35-11 щодо сплати недоїмки на суму 3 814 744,14 грн. (заборгованість станом на 31.07.2015 року).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2016 року по справі № 805/54/16-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 21.12.2016 року скасовано вимогу № Ю-35-11 від 05 жовтня 2015 року про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на суму 4 192 938,69 грн. Рішення набрало законної сили 29.12.2016 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2016 року по справі № 805/2474/16-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.01.2017 року, скасовано вимогу від 05.05.2016 року № Ю-1-23 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в частині нарахування недоїмки за період жовтень 2015 року - квітень 2016 року на суму 1 974 484,45 грн. Рішення набрало законної сили 31.01.2017 року.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 01.03.2017 року по справі № 805/3871/16-а, яка залишена без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 13.06.2017 року скасовано вимогу Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Донецьку МГУ ДФС від 05.07.2016 № Ю-1-23 щодо сплати в частині суми 2 049 198,51 грн. Рішення набрало законної сили 21.06.2017 року.

З урахуванням викладеного, позивач оскаржує спірну вимогу від 09.12.2016 року №Ю-55-17 в частині суми недоїмки у сумі 650 935,58 грн. за період травень-листопад 2016 року.

Звертаючись до суду із даним позовом, позивач вказує, серед іншого, що 05.11.2014 року звертався до СДПІ з ОВП у м. Донецьк МГУ ДФС (перебував на обліку до серпня 2016 року) із заявою № 17/1793 про звільнення від виконання обов'язків, а саме, нарахування, утримання, сплати єдиного внеску, яку останній, на думку позивача, безпідставно не прийняв до увагу, а також на те, що КП «Компанія «Вода Донбасу» отримано сертифікати Торгово-промислової палати України № 1735, 1736 про настання обставин непереборної сили від 25.11.2014 року № 5270/05-4 та № 5268/05-4, яким засвідчено факт настання форс-мажорних обставин з 10.06.2014 року при здійсненні КП «Компанія «Вода Донбасу» господарської діяльності на території Донецької області та дотримання норм законодавчих актів України, які стосуються, зокрема, оправлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що у відповідності до приписів Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», позивач на період проведення антитерористичної операції звільнений від обов'язків платника єдиного внеску.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Спірним питанням даної справи є правомірність формування Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби вимоги від 09.12.2016 року №Ю-55-17.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI (надалі - Закон № 2464-VI), Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VІІ).

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону № 2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI).

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 1 Закону №1669 встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Підпунктом 8 пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України 1669 внесено зміни до Закону № 2464 , а саме підпункт б) розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" було доповнено пунктом 9-3 (який згідно з Законом України від 02.03.2015 р. № 219-VІІІ перейменований в пункт 9-4) такого змісту:

" 9-4. Платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються".

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону №1669, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу".

Отже, для застосування положень Закону № 1669-VII та Закону № 2464-VI необхідно дотримуватися двох чинників одночасно: періоду дій законів та території, визначеної переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, на якій провадиться антитерористична операція.

Таким чином, позивач є платником єдиного внеску, який визначений статтею 4 Закону № 2464-VI, та який перебуває на обліку в контролюючому органі, розташованому на території населеного пункту, визначеного переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VII, де проводилась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, яка на даний час триває.

Колегія суддів зазначає, що на момент прийняття оскаржуваної вимоги, перелік територій, на яких здійснювалась антитерористична операція, був визначений.

Крім того, апеляційний суд зауважує, що не потребує додаткового засвідчення форс-мажорних обставин, по яким чітко визначено критерій та встановлено звільнення від сплати Законами № 1669-VII (у відповідній редакції) та № 2464-VI, при цьому позивач надав у якості доказу сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили.

Як наслідок, у відповідності до приписів зазначених законів позивач на період проведення антитерористичної операції звільнений від обов'язків платника єдиного внеску.

Як зазначалося вище, Заявою від 05.11.2014 позивач на підставі пункту 9-3 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2464-VI просив звільнити від виконання обов'язків, передбачених Законом № 2464-VI.

Відповідно до підпункту 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Як зазначалось вище, 09 грудня 2016 року відповідачем винесено податкову вимогу про сплату боргу (недоїмки) форми № Ю-55-17, яку позивач оскаржив в частині суми 650935,58 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, КП «Компанія Вода Донбасу» протягом 2015 року та до серпня 2016 року (включно) перебувало на обліку у СДПІ з обслуговування великих платників у м. Донецьк МГУ ДФС (місце розташування - м. Маріуполь Донецької області).

З листа відповідача від 15.09.2016 року №441/10/28-01-11-08 позивач дізнався, що, починаючи з вересня 2016 року основним місцем обліку КП "Компанія "Вода Донбасу» є СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську та всі документи, що стосуються діяльності позивача передано до СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську.

Таким чином, позивач, КП «Компанія «Вода Донбасу» не самостійно переєструвався на облік до СДПІ з ОВП у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС, це сталось у зв'язку з реорганізацією.

Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №247 від 30.03.2016 року вирішено реорганізувати спеціалізовані державні податкові інспекції з обслуговування великих платників шляхом їх приєднання до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за переліком згідно з додатком. В Додатку до даної постанови в Переліку спеціалізованих державних податкових інспекцій з обслуговування великих платників, які реорганізовуються шляхом приєднання до Офісу великих платників податків ДФС визначено, зокрема, Спеціалізовану державну податкову інспекцію з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління ДФС.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що прийняття Закону «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» зумовили обставини необхідності забезпечення підтримки саме суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з матеріалів справи спірна вимога сформована 09 грудня 2016 року відповідно до статті 25 Закону № 2464-VІ, яка визначає заходи впливу та стягнення. За положеннями абзацу другого частини першої цієї статті її положення поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Саме за положеннями частини четвертої цієї статті орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Відсутність (відстрочення в силу закону) обов'язку сплати внесків у період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції унеможливлює складання відповідачем та направлення позивачу спірної вимоги на момент її складання, а саме, станом на 09 грудня 2016 року.

Таким чином, факт формування спірної вимоги про сплату недоїмки та застосування наслідків такої не сплати є протиправною на момент її формування.

Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що вимога про плату боргу № Ю-17-55 в частині суми 650935,58 грн. винесена відповідачем всупереч вимогам діючого законодавства.

Відповідно до статті 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив постанову із дотриманням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали виготовлено 13 вересня 2017 року.

Керуючись ст.ст.195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 01 березня 2017 року у справі № 805/1362/17-а - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня її складення у повному обсязі.

Головуючий суддя : Л.В. Ястребова

Судді: Т.Г. Гаврищук

І.Д. Компанієць