Справа № 239/668/16-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Грідяєва М.В.
Суддя-доповідач - Шишов О.О.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року справа №239/668/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Чебанова О.О., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 19 липня 2017 р. у справі № 239/668/16-а (головуючий І інстанції Грідяєва М.В.) за позовом ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання перерахувати та сплатити пенсію по інвалідності, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі-позивач) звернувся до Новогродівського міського суду Донецької області з позовною заявою до Управління Пенсійного фонду України в м.Селидове Донецької області в якій просив суд визнати неправомірною бездіяльність ПФУ щодо перерахунку розміру його пенсії по інвалідності відповідно до абз. 3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з 26.06.2016 року, зобов'язати відповідача зробити перерахунок його пенсії по інвалідності у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб які втратили працездатність з 26.06.2016 року, зобов'язати сплатити йому всі невиплачені суми пенсії по інвалідності, починаючи з 26.06.2016 року, стягнути з відповідача на його користь витрати по сплаті судового збору.

Постановою Новогродівськогоміського суду Донецької області від 19 липня 2017 р. у справі № 239/668/16-а позов ОСОБА_2 до Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання бездіяльності неправомірною, зобов'язання перерахувати та сплатити пенсію по інвалідності-було задоволено.

Визнано бездіяльність Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 по інвалідності відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26.06.2016 року неправомірною.

Зобов'язано Селидовське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 по інвалідності в розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб які втратили працездатність, відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням фактично виплачених сум, з 26.06.2016 року. Також вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач у позивача є право на перерахунок пенсії оскільки відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці» є неправомірною та виходячи з встановлених обставин справи, вважає обґрунтованими вимоги позивача про зобов'язання відповідача зробити перерахунок його пенсії по інвалідності у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб які втратили працездатність.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що судом постанова прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» йдеться мова про розмір пенсії призначено за віком. Крім того апелянт зазначив, що право на зазначений перерахунок пенсії у позивача виникне лише по досягненню ним 50-ти річного віку.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст.197 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що згідно записам в трудовій книжці, позивач 20.05.1999 року прийнятий учнем гірничого робітника з повним робочим днем під землею на ВП шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», 25.06.1999 року звільнений в зв'язку з закінченням виробничої практики, 22.12.1999 року прийнятий учнем гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем під землею, 12.04.2000 року звільнений в зв'язку з закінченням виробничої практики, 11.10.2000 року прийнятий гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею, 17.04.2007 року переведений учнем машиніста гірничих виробіток виємочних машин, 21.08.2007 року переведений машиністом гірновиємочних машин 6 розряду з повним робочим днем в шахті, 18.06.2014 року звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я.

З 18.06.2014 року позивач перебуває на обліку в Селидовському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області, отримує пенсію по інвалідності в наслідок трудового каліцтва або професійного захворювання інвалідам 3 групи за Списком №1, яка призначена на підставі акту про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом №8 від 26.02.2014 року, та відповідно до постанови Новогродівського міського суду Донецької області від 27.06.2016 року пенсія позивача, як інваліда 3 групи перерахована за нормами ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», в розмірі 50 % його пенсії за віком, обчисленої відповідно до ст.ст.27,28 цього Закону з 01.12.2015 року. Відповідно до довідок УПФ розмір пенсії позивача в листопаді 2016 року склав 3387 грн. 20 коп., в червні 2017 року 3403 грн. 58 коп.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позовні вимоги виходячи з наступного.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до преамбули Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, він визначає принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій. Зміна умов і норм загальнообов'язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до ст.5 Закону №1058- IV він регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема: види пенсійних виплат, а також умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч.1ст.24 Закону №1058- IV,страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в розмірах: інвалідам I групи - 100 відсотків пенсії за віком; інвалідам II групи - 90 відсотків пенсії за віком; інвалідам III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Як зазначалось раніше позивач з 20.05.1999 року прийнятий учнем гірничого робітника з повним робочим днем під землею на ВП шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», 25.06.1999 року звільнений в зв'язку з закінченням виробничої практики, 22.12.1999 року прийнятий учнем гірничого робітника очисного забою з повним робочим днем під землею, 12.04.2000 року звільнений в зв'язку з закінченням виробничої практики, 11.10.2000 року прийнятий гірничим робітником очисного забою 5 розряду з повним робочим днем під землею, 17.04.2007 року переведений учнем машиніста гірничих виробіток виємочних машин, 21.08.2007 року переведений машиністом гірновиемочних машин 6 розряду з повним робочим днем в шахті, 18.06.2014 року звільнений за п.2 ст.40 КЗпП України за станом здоров'я.

Відповідно до ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що станом на 25 червня 2016 року його страховий стаж роботи із шкідливими умовами, який дає право позивачу на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах, склав 15 років, у тому числі: 12 років 11 місяців 23 дні час фактичної роботи в умовах зайнятості повний робочий день під землею; 2 роки 0 місяців 7 днів час знаходження на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на ВП «Шахта «Росія».

Таким чином колегія суддів вважає,що на позивача з 25.06.2017 року поширюється дія ст.ст1,8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в взаємозв'язку із ст.28 Закону 1058- IV, відповідно до якої мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці, та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

В даному випадку зазначено норма є імперативною і зміст ії вказує на те, що позивач не прив'язується до пенсії за віком, оскільки абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» вказує на мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Відповідно до статті 1 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Комплексний аналіз норм ст.ст.33, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», та ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці дає підстави для висновку, що встановлено державні гарантії щодо мінімально допустимого розміру пенсії в Україні для осіб на яких поширюється дія Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що вищезазначені обставини повністю спростовують доводи апелянта та підтверджують бездіяльність Селидівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не перерахунку розміру пенсії ОСОБА_2 по інвалідності відповідно до абз.3 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» з 26.06.2016 року неправомірною, що в свою чергу не відповідає критеріям правомірності, які ставляться до рішення суб'єктів владних повноважень ч.3 ст.2 КАС України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, спір за суттю вирішений вірно, підстави для скасування судового рішення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 24, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 19 липня 2017 р. у справі № 239/668/16-а - залишити без задоволення.

Постанову Новогродівського міського суду Донецької області від 19 липня 2017 р. у справі № 239/668/16-а - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя: О.О.Шишов

Судді: І.В.Сіваченко

О.О.Чебанов