Справа № 806/1710/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Черняхович І.Е.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"14" вересня 2017 р. Справа № 806/1710/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" квітня 2017 р. у справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС України у Житомирській області про скасування рішення про застосування штрафної (фінансової) санкції ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області, в якому просив:

- скасувати рішення Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби України у Житомирській області від 29.08.2016 № 00055440 про застосування санкцій у розмірі 17000,00грн.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем було проведено фактичну перевірку з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом. Під час перевірки перевіряючим встановлено факт продажу алкоголю за відсутності ліцензії на право такого продажу, про що складено акт №277/40/НОМЕР_1 від 15.08.2016. У зв'язку з цим податковим органом винесено податкове повідомлення - рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі сімнадцяти тисяч грн. Позивач не погоджується з зазначеним в акті перевірки порушенням та застосуванням до нього штрафної (фінансової) санкції. Вважає, що реалізація алкоголю здійснювалась на підставі діючої ліцензії. Відтак, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до Бердичівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області про скасування податкового повідомлення-рішення про застосування штрафної (фінансової) санкції від 29.08.2016 № 00055440 - відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить зазначену постанову скасувати та прийняту нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами встановлено, що з 24.12.1993 ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа - підприємець Виконавчим комітетом Бердичівської міської ради Житомирської області (а.с. 9 - 10).

09 серпня 2016 року Державною фіскальною службою України видано наказ №741 щодо проведення фактичної перевірки за місцем фактичного провадження діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 (а.с. 44-45). На підставі вказаного наказу Головним управлінням ДФС у Житомирській області видано направлення на перевірку №117, 118 від 09.08.2016 (а.с. 42 - 43).

За результатами проведеної перевірки складено акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб'єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов'язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, нафтопродуктами, паливом моторним альтернативним, скрапленим газом за №277/40/НОМЕР_1 від 15.08.2016 (а.с. 40). З акту перевірки вбачається, що при проведенні перевірки встановлено факт реалізації позивачем 09.05.2016 року алкогольних напоїв без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями через реєстратор розрахункових операцій - реалізовано алкогольних напоїв на загальну суму 174 грн. Термін дії попередньої ліцензії АЕ 634495 з 08.05.2015 року по 08.05.2016 року, чим порушено вимоги ст.15 ЗУ №481/95-ВР від 06.07.1995 р. На підставі зазначеного акта відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення, яким застосовано суму (штрафних) фінансових санкцій - сімнадцять тисяч грн (а.с.12).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було здійснено продаж алкоголю за відсутності відповідної ліцензії, за що позивача обґрунтовано притягнуто до відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктом 1.1 статті 1 Податкового кодексу України визначено, що податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Приписами підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до

вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України встановлено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Приписами пунктів 80.1, 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких обставин: зокрема, підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального

Відповідно до абзацу 1,2 пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України передбачено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Згідно пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З матеріалів справи вбачається, що ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями серії НОМЕР_2, видана Головним управлінням ДФС у Житомирській області, дійсна з 08.05.2015 до 08.05.2016 (а.с. 46- 47). У зв'язку з закінченням ліцензійного періоду, позивач 06.05.2017 звернувся до Головного управлінням ДФС у Житомирській області з заявою на отримання ліцензії на наступний період (а.с.38). Ліцензія на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями НОМЕР_3 зареєстрована 11.05.2016 та дійсна з 12.05.2016 до 12.05.2017 (а.с. 35-36).

Судами встановлено, що термін дії попередньої ліцензії серії НОМЕР_2 закінчився 08.05.2016, а термін дії ліцензії НОМЕР_3 розпочався з 12.05.2016. Отже, реалізація алкогольних напоїв 09.05.2016 здійснювалась без ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Посилання апелянта на ту обставину, що суд першої інстанції не взяв до уваги покази свідків ОСОБА_4 ОСОБА_5, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки допитавши вказаних свідків, суд першої інстанції встановив, що з пояснень ОСОБА_4 вбачається, що заяву на наступний період дії ліцензії ОСОБА_4 здавала особисто вперше. Зазначила, що вважала, що дата дії ліцензії починається з дати подання заяви до контролюючого органу, тобто з 06.05.2016 . Відтак, на думку свідка, дата 12.05.2016 - це дата передачі нової ліцензії на підприємство, а не дата, з якої розпочинається право на реалізацію алкоголю.

При цьому, з пояснень ОСОБА_5 вбачається, що тимчасово працювала на даній дільниці інспектором. Зазначила, що заява на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, алкогольними напоями - сидром та перрі (без додання спирту), алкогольними напоями - пивом та тютюновими виробами зареєстрована канцелярією та передана інспектору на виконання. Вказану заяву з доданими до неї документами було перевірено на правильність заповнення, наявність всіх необхідних документів і надходження коштів. Однак, хто саме подав заяву, свідок не пам'ятає. ОСОБА_5 пояснила, що ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання документів. Крім того, в заяві вказано термін, з якого починається та закінчується дія ліцензії, а саме: з 12.05.2016 по 11.05.2017. Отже вважала, що позивачу відомо, з якої дати закінчується попередній період та починається наступний період дії ліцензії.

Колегія суддів не приймає до уваги твердження позивача про його необізнаність та неповідомлення його про призупинення дії ліцензії, оскільки позивачем власноруч оформлено та подано заяву до Головного управління ДФС у Житомирській області на одержання вищезазначеної ліцензії та зазначено у відповідній графі: "прошу видати ліцензію на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями терміном дії з 12.05.2016 по 11.05.2017 р." тому, колегія суддів приходить до висновку, що позивач цілком усвідомлював період дії нової ліцензії.

Приписами частини 12 статті 15 розділу IV Закону №481/95 - ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною 17 статті 15 розділу IV Закону № 481/95 - ВР плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Згідно до частини 18 статті 15 розділу IV Закону № 481/95 - ВР, ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями і тютюновими виробами видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб'єкта господарювання терміном на один рік і підлягають обов'язковій реєстрації в органі доходів і зборів, а у сільській місцевості - і в органах місцевого самоврядування за місцем торгівлі суб'єкта господарювання.

Відповідно до частин 20, 22 статті 15 розділу IV Закону №481/95 - ВР, ліцензія видається за заявою суб'єкта господарювання.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

Частиною 26 статті 15 розділу IV Закону № 481/95 - ВР передбачено, що ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови.

Приписами частини 1 статті 16 розділу V Закону 481/95-ВР передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Відповідно до частини 1 статті 17 розділу V Закону №481-95-ВР, за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Положеннями абзацу 4 частини 2 статті 17 розділу V Закону №481-95-ВР встановлено, що до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Отже, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 09.05.2016 позивачем було здійснено продаж алкоголю за відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, чим порушено порядок реалізація алкогольних напоїв.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального та процесуального права, вірно встановлено фактичні обставини справи та дана правова оцінка, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "03" квітня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 АДРЕСА_1,13301

3- представник позивача: ОСОБА_7 АДРЕСА_2

4- відповідачу: Бердичівська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС України у Житомирській області вул.Б.Хмельницького,24 А,м.Бердичів,Житомирська область,13113

- ,