Справа № 761/9439/17
Суддя: Осаулов А. А.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/9439/17
Провадження № 2-а/761/324/2017
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №9 батальону №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Кондратюк В.І. про скасування постанови серії АР №725295 від 03.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу, -
В С Т А Н О В И В:
В березні 2017 року в провадження судді Шевченківського районного суду м.Києва надійшла адміністративна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №9 батальону №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Кондратюк В.І. про скасування постанови серії АР №725295 від 03.03.2017 року у справі про адміністративне правопорушення про накладення штрафу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він 03березня 2017 року близько 17 годин 40 хвилин, керуючи транспортним за особом «Тойота 4 Ранер» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку/стоянку на смузі руху для маршрутних ТЗ, позначених дорожнім знаком 5.11 в зоні дії знаку «3.34» на відстані не менше 10 м від заїзду/виїзду на прилеглу територію (двір) будинку, чим порушив п.17.1 п.15.9 ПДР, скоївши правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП. При винесені оскаржуваної постанови працівник поліції не врахував обставини того, що позивач здійснив вимушену зупинку із зв`язку з загрозою вибуху автомобіля, пов`язаною із витоком газу з системи постачання пального. Він очкував на евакуатор та машину було доставлено на СТО у зв`язку з пошкодження ГБО. При цьому, протокол про вчинення адміністративного правопорушення інспектор поліції не складав, а одразу виніс постанову про винність позивача, що не відповідає вимогам чинного законодавства та рішенню Конституційного суду України від 26.05.2015 року. Вважає оскаржувану постанову вважає такою, що винесена незаконно, з порушенням застосування норм діючого законодавства України у зв`язку з чим просить її скасувати.

В судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив свої вимоги задовольнити з викладених у позові підстав.

Відповідач, інспектор патрульної поліції роти №9 батальону №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Кондратюк В.І. чи інша уповноважена особа вказаного управління в судове засідання не з`явились, проте були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не сповістили, у відповідності до п.5 ч.5 ст.107 КАС України заперечення на позов не надавали.

Відповідно до вимог ч. 4 ст.128 КАС України, з урахуванням приписів ч.1 ст.171-2 КАС України, якою передбачено п`ять днів на розгляд справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, суд вирішив за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, оцінивши всі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03 березня 2017 року відносно позивача інспектором патрульної служби поліції роти №9 батальону №1 Кондратюком В.І. було винесено постанову про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення та із визначенням адмінстягнення у вигляді штрафу за порушення ч.3 ст.122 КУАП.

При цьому, згідно вказаної постанови визначено, що 03березня 2017 року близько 17 годин 40 хвилин, керуючи транспортним за особом «Тойота 4 Ранер» д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив зупинку/стоянку на смузі руху для маршрутних ТЗ, позначених дорожнім знаком 5.11 в зоні дії знаку «3.34» на відстані не менше 10 м від заїзду/виїзду на прилеглу територію (двір) будинку, чим порушив п.17.1 п.15.9 ПДР..

Між тим, Відповідач по справі не з"явившись у судові засідання, не надав суду доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо порушення позивачем саме вказаних вимог ПДР України.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Незважаючи на те, що згідно ст. 251 КАС України, доказами по справі є також пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у постанові, прийнятій відповідачем не надано будь-якої оцінки обставинам вчинення вказаного правопорушення з боку позивача.

Однак, суду не надано доказів наявності в діях позивача усіх ознак складу правопорушення за ч.3 ст.122 КУпАП з викладених у постанові від 03.03.2017 року обставин, не з`ясував наявність умислу в його діях, як обов`язкової ознаки суб`єктивної сторони вказаного правопорушення.

Відтак, відповідачем в порушення вимог ст. 280 КУпАП додатково не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В порушення вказаних вимог Відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином за таких підстав оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Також, відповідачем не було враховано, що позивач дійсно, як встановлено судом, здійснив вимушену зупинку у зв`язку з поломкою автомобіля, про що свідчить довідка ТОВ «Альянс автопарк», де серед іншого зазначено про заборону пересування на автомобілі із такими пошкодження ГБО.
Більше того, за встановлених судом обставин вбачається, що позивач діяв в стані крайньої необхідності, оскільки хоч він і вчинив дію, відповідальність за яку передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, але для усунення небезпеки, яка загрожувала громадському порядку та ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами.

За умовами ст..17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Крім того, суд вважає, що є недопустимий поверхневий підхід до встановлення усіх обставин вчинення адміністративного правопорушення з боку відповідача та не складання останнім спершу протоколу про адміністративне правопорушення, а одже щодо скороченого розгляду вказаної справи щодо нього з огляду на настпуне.

Так, у відповідності до вимог ч.2-6 ст.258 КУпАП України протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Між тим, як встановлено у цій справі жодних доказів фіксування зазначеного правопорушення у автоматичному режимі не було, а особа, щодо якої було винесено постанову оспорила її, що є наслідком складання протоколу про адміністративне правопорушення.

За змістом рішення Конституційного суду України у справі №5-рп/2015 від 26.05.2015 року розтлумачено неухильне дотримання прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про вчинення адмінправопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хото притягається до адміністративної відповідальності. Випадки скороченого розгляду справи можливе лише у разі фіксації адмінправопорушення на місці, а в інших випадках таких розгляд справ не визначений законом та призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.ст.257, 268, 277-280 КУпАП.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства щодо неможливості скороченого розгляду справ вказаної категорії, суд приходить до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови в справі про адміністративне правопорушення, відповідачем порушено норми чинних нормативно-правових актів, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити, постанову в справі про адміністративне правопорушення від 03.03.2017 року серії АР №725295 скасувати та справу провадженням закрити.
З врахуванням встановлених обставин у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 171-2 Кодексу адміністративного судочинства України від 08 квітня 2015 року N 3-рп/2015 суд вважає за необхідне зазначити про оскарження вказаного судового рішення в загальному порядку, визначеному КАС України.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 6-12, 18, 69-71, ст.87, 99, 100-106, 159, 171-2 КАС України, ст.ст. 7, 245, 251,258, 283, 284, 293 КУПАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №9 батальону №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Кондратюк В.І. про скасування постанови серії АР №725295 від 03.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Постанову інспектора патрульної поліції роти №9 батальону №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції Кондратюк В.І. про серії АР №725295 від 03.03.2017 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 , скасувати та справу провадженням закрити.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: (