Справа № 2-а-201/10
Суддя: Носов Г. С.
Дата ухвалення: 2010-04-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-201/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2010 Балаклійський районний суд Харківської області у складі: головуючого :

ОСОБА_1, при секретарі Болбот Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області про визнання дій протиправними, зобовязання в перерахунку та виплаті належних соціальних виплат,

В С Т А Н О В И В:

05 лютого 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначає, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесеним до 1 категорії, а також має статус інваліда війни ІІІ групи. На підставі ч.1 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» він має право на отримання щорічної разової грошової допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат. Водночас у 2007-2008 роках управління праці та соціального захисту населення грубо порушило його права надані йому Конституцією України.

Відповідач надав заперечення на позов, в яких просить суд в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що, дійсно, управління проводить нарахування та виплату позивачу щорічної допомоги на оздоровлення як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС I категорії. Вважає, що його дії при виплаті вказаних видів допомоги є цілком законними, оскільки він проводив нарахування та виплату допомоги в межах бюджетних асигнувань на цілі, передбачені Законом України «Про Державний бюджет» ;на відповідний рік та Постановою Кабінету Міністрів України №562 «Про щорічну допомогу на оздоровлення громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 12.07.2005 року , ily:Times New Roman;tag3:12pt;"> Постановою КМУ №836 від 26.07.1996 року «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якими було визначено розміри вказаних виплат та порядок їх проведення .

Сторони в судове засідання не звились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вирішив можливим розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, оцінивши ці докази в сукупності, визнає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії А № 020706 (а.с.6) та інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується копією посвідчення Б № 404258 (а.с.7).

Особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і є інвалідами ІІІ групи, ;tag3:12pt;">відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи7; №796-XІІ від 28.02.1991 року виплачується щорічна допомога на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

23.10.2009 року позивач звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області із заявою про перерахунок і виплату йому щорічної допомоги на оздоровлення за 2007-2008 роки (а.с.13), на яку отримав відповідь-відмову від 03.11.2009 року (а.с.13-14).

Відповідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених Законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоровя, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені у Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Що стосується вимог позивача щодо перерахунку і виплаті йому допомоги на оздоровлення у 2007 році, то вказана вимога підлягає задоволенню.

Згідно з пунктом 30 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V на 2007 рік, дія ч. 4 ст. 48 Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в частині виплати компенсацій і допоміг у розмірах відповідно до мінімальної заробітної плати була зупинена.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України ;(конституційності) положень статей 29, 36, частини другої статті 56, частини другої статті 62, частини першої ;статті 66, пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, ;45, 46 статті ;71, статей 98, 101, 103, 111 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» (справа про соціальні гарантії громадян) № 6-рп/2007 від 09.07.07 р., пункт 13 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є не конституційними).

Рішення Конституційного суду України має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв'язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані не конституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення п. 30 ст. 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» від 19.12.2006 р. № 489-V втратило чинність 09 липня 2007 року.

З матеріалів справи вбачається, що УПСЗН Балаклійської РДА позивачу було виплачено щорічну допомогу на оздоровлення за 2007 рік в розмірі 90 грн. - 14.09.2007р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2005 р. за №562, а не статті 48 Закону України „Про соціальний статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення щодо неконституційності положень ст.71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», ці норми Закону втратили чинність. Отже, на момент виплати позивачу щорічної допомоги на оздоровлення була чинною ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження підзаконними актами змісту та обсягу права, наданого Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», є безпідставним.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на отримання щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік відповідно до ч.4 ст. 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в редакції закону від 28.09.2007 року, у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат.

Що стосується вимог позивача щодо перерахунку і виплаті йому допомоги на оздоровлення у 2008 році.

Пунктами 20, 28 Розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України87; було внесено зміни до Закону «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» nt-family:Times New Roman;tag3:12pt;">та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в частині виплати компенсацій і допоміг.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 65 розділу ;І пунктів 61,62,63,66 розділу ІІ, пункту 3 розділу ІІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» і 101 народного депутата України щодо відповідності Конституції України ;(конституційності) положень статті 67 розділу І, пунктів 1-4, 6-22,24-100 розділу ІІ Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (справа щодо предмета та змісту закону про Державний бюджет України) №10-рп/2008р. від 22.05.2008 року, визнано такими, що ;не відповідають Конституції України (неконституційними) пункт 20, 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Відповідно до ч.2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, положення man;tag3:12pt;">пунктів 20, 28 розділу ІІ «Внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України «Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 107-VІ від 28.12.2007 року втратило чинність 22 травня 2008 року. В даному випадку, як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав щорічну допомогу на оздоровлення за 2008 рік 15 лютого 2008 року в розмірі 90 гривень, тобто до 22 травня 2008 року.

Оскільки вказані виплати здійснюються щороку та мають разовий характер, то право особи на їх отримання та обовязок органів соціального захисту населення здійснити такі виплати припиняються з моменту виплати певних сум, розмір яких визначається на час їх здійснення. Тому вимоги позивача щодо перерахунку і виплаті йому щорічної допомоги на оздоровлення і щорічної разової грошової допомоги за 2008 рік не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у ;спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини четвертої ст.9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обовязковість якого надана Верховною радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

За таких обставин суд вважає, що відповідають Закону №796-ХІІ, вимоги позивача щодо нарахування і виплати йому щорічної допомоги на оздоровлення у розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат та підлягають задоволенню. Наявність такого права у позивача є визначальною для вирішення вказаного спору. Крім того, це право гарантується Конституцією України (ч.2 ст.46 ). Розміри мінімальної заробітної плати і мінімальної пенсії за віком встановлюються Законом України «Про Державний бюджет» на відповідний рік.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, суд вважає, що при визначенні розміру належних позивачеві соціальних виплат за 2007 рік застосуванню підлягають ч.4 ст.48 Закону 2pt;">№796-ХІІ, а не положення постанови КМУ від 12.07.2005 року за №562, яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав.

З огляду на вищевикладене, дії відповідача є неправомірними та такими, що порушують законне право ОСОБА_2 на отримання щорічної допомоги на оздоровлення в належних розмірах.

Крім того, відповідачем, в порушення ч.2 ст.71 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання покладеного на нього обов ' язку щодо нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення в належному розмірі.

Суд вважає необхідним визнати дії управління праці та соціального захисту протиправними по не виконанню в 2007 році приписів ч.4 ст.48 Закону style="tag2:Times New Roman;tag3:12pt;">№796-ХІІ, яка призвела до порушення прав позивача на своєчасне нарахування та отримання щорічної допомоги на оздоровлення.

Відповідно до п.18 ст.4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» позивача звільнено від сплати державного мита.

На підставі викладеного ;керуючись ст.ст.9, 11, 12, 18, 71, 128, 158-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, " style="font-family:Times New Roman;tag3:12pt;">ст.ст.19, 46, 92 Конституції України, ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 28.12.2007 року №107-УІ, Рішення Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22.05.2008 року, -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дії Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області в частині не донарахування та недоплати ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік протиправними.

Зобовязати Управління праці та соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області вчинити дії щодо перерахунку ОСОБА_2 щорічної допомоги на оздоровлення за 2007 рік в розмірі чотирьох мінімальних заробітних плат згідно ч.4 ст.48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та провести їх виплату з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повний текст постанови виготовлено 22 квітня 2010 року.

Постанова відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами» від 11.02.2010 року може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області, в порядку визначеному ст.294 ЦПК України.

Суддя Г.С. Носов