Справа № 2а-186/10
Суддя: Зима І. Є.
Дата ухвалення: 2010-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-186/10
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2010 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Савула О А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, Начальника Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова ОСОБА_2, Головного Управління пенсійного фонду України у Львівській області, Головного Управління Державного казначейства України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов'язання до вчинення дій, відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

18.11.9 р. позивач звернувся до суду з заявою до Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова, в якій просив суд постановити рішення, яким визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду в Шевченківському районі м. Львова, який не забезпечив та відмовив йому у підвищенні та перерахунку раніш призначеної державної та додаткової пенсії; зобов'язати відповідача забезпечити підвищення та перерахунок раніш призначеної державної та додаткової пенсії відповідно до поданого ним розрахунку; стягнути з Управління пенсійного Фонду України у Шевченківському районі м. Львова на його користь різницю між перерахованою державною та додатковою пенсією за період з 01.10.08 року по теперішній час; зобов'язати на майбутнє Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік; виплатити 15000 грн. за моральну шкоду.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив визнати неправомірними дії Управління Пенсійного Фонду в Шевченківському районі м. Львова, який не забезпечив та відмовив його у підвищенні та перерахунку раніше призначеної державної та додаткової пенсії; зобов'язати відповідача забезпечити підвищення та перерахунок раніше призначеної державної та додаткової пенсії відповідно до Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; стягнути з Управління пенсійного Фонду України у Шевченківському районі м. Львова на його користь різницю між перерахованою державною та додатковою пенсією за період з 01.10.2008 року по 01.04.2010 року, сума заборгованості станом на 01.10.2010 року; зобов'язати на майбутнє Управління Пенсійного Фонду України в Шевченківському районі м. Львова проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік; виплатити 15000 гривень за моральну шкоду.

Заяву мотивує тим, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та відноситься до першої категорії постраждалих, крім цього являється інвалідом ПІ групи по захворюванню повязаному з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. На підставі ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.91 р. № 796-ХІІ йому призначена державна та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю. Проте з врахуванням вимог вказаних статей Закону, відповідачем невірно проводяться нарахування, а тому змушений звернутись до суду

Позивач в судовому засіданні уточнив, що в частині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, та таку просить стягнути з Головного Управління пенсійного України у Львівській області та особисто з ОСОБА_2, як з керівника УПФ України у Шевченківському районі м. Львова, оскільки з їх вини - неодноразових відмов у проведення нарахування пенсії в належному розмірі, погіршився стан здоровя, він неодноразово проходив курс лікування. Просив позов задовольнити, покликаючись на виклад заявах мотиви.

Представники Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі Львова, який одночасно є представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3, в судовому засіданні проти позову заперечив, покликаючись на письмові заперечення, долучені Л матеріалів справи.

Представник Головного управління Державного казначейства України у Львівській області в судовому засіданні проти позову заперечила та просила у задоволені позовних вимог відмовити.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в судовому засіданні проти позову заперечила та просила у задоволені позовних вимог відмовити.

Позовні вимоги в частині проведення перерахунку державної та додаткової пенси! за період з 01.01.08 року по 01.10.08 року ухвалою Шевченківського райсуду м. Львова від 15.09.10 року провадженням закриті з підстав ст. 157 ч.1п.4 КАС України.

Заслухавши думку позивача та представників відповідача, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом III групи по захворюванню, повязаному з роботами з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що стверджується копією посвідчення Категорії 1 серії А № 111711, копією довідки виданої МСЕК серія ЛВА - №009515 та копією листа Управління Пенсійного фонду у Шевченківському районнім. Львова № 9469/0320 від 05.11.09р.

Відповідно до п. 1 першого ч. 1 статті 14 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХП, з наступними змінами та доповненнями позивач відноситься до 1 категорії особи які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На підставі ст. 54 та ст. 50 Закону № 796-ХІІ позивачу призначена державна та додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоровю.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ в усіх випадках розмір пенсії для; інвалідів III групи, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим шести мінімальних пенсій за віком. Окрім того, відповідно до вимог ч.1 ст.50 Закону № 796-ХІІ, особам, віднесеним до категорії 1, що є інвалідами ІІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі ЗМ процентів мінімальної пенсії за віком.

Статтею 67 ч. З Закону № 796-ХІІ (що визначає порядок підвищення розміру доплат, пенсій і компенсацій, передбачених цим Законом) врегульовано, збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 Законом № 796-ХІІ, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4, розмір щомісячної компенсації сімям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Згідно із ст. 71 Закону № 796-ХІІ, дія положень цього Закону не може призупинятися іншими законами, крім законів про внесення змін до цього Закону.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону № 231-У, протягом трьох місяців дня опублікування цього Закону мав бути проведений перерахунок раніше призначенні пенсій відповідно до цього Закону.

У відповідності до ст. 58 Закону України «Про державний бюджет України на 2008 рік» від 28.12.2007 № 107-VI встановлено наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність: з 01.01.2008 - 470,00 грн., з 01.04.2008 - 481,00 грн., з 01.07,2008 - 482,00 грн., з 01.10.2008 - 498,00 грн. Відповідно до ст. 54 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» від 26.12.2008 № 835-УІ прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність, встановлено в сумі 498,00 грн. У відповідності до ст. 52 Закону України «Про державний бюджет України на 2010 рік» від 27.04.2010 № 2154-VI з наступними змінами, встановлено наступні розміри прожиткового мінімуму на одну особу, яка втратила працездатність: з 1 січня - 695 гривень, з 1 квітня - 706 гривень, з 1 липня - 709 гривень, з 1 жовтня - 723 гривень, з 1 грудня - 734 гривень.

Відповідно до абзацу третього ч. 1 ст.2 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 № 966-ХІУ, прожитковий мінімум застосовується, зокрема, для встановлення розміру мінімальної пенсії за віком.

Згідно ст. 28 ч. 1 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.03р. № 1058-ІV мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що звуження змісту та обсягу існуючих прав, шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається. Дане положення відображене у рішенні Конституційного Суду України від 09.07.07 р. № 6-рп у справі за конституційним поданням 46 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України положень статей 29,36, частини другої ст. 56, ч.2 ст. 62, ч.1 ст. 66, п. 7,9,12,13, 14, 23, 29, 30, 39, 41,43, 44, 45, 46, ст. 71, ст.ст. 98, 101, 103, 111 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Рішенні Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08 р.

Відповідно до вимог ст. 152 ч. 2 Конституції України Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність. Враховуючи наведене, суд вважає підставними вимоги позивача в частині зобовязання проведення перерахунку державної та додаткової пенсії за період з 01.10.08 рік по день ухвалення судом рішення.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача у майбутньому проводити перерахунок пенсії з дня встановлення нового прожиткового мінімуму, визначеного законом на відповідний рік, то дана вимога не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.І ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень. Таким чином є неможливим зобов'язати відповідача на майбутнє вчиняти певні дії, оскільки відсутні факти порушення прав позивача в майбутньому.

На думку суду, не підлягає до задоволення вимога позивача в частині відшкодування моральної шкоди. Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 23, ст. 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 2 ст. 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Проте на правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачами дія ЦК України не поширюється, оскільки такі врегульовані Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильсц катастрофи», якими не передбачено відшкодування моральної шкоди. Відповідачем представлено жодних доказів того, що діями відповідачів йому спричинено моралі шкоду, яку позивач просить стягнути з підстав ст. 56 Конституції України .

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Суд вважає, що встановлений статтею 99 КАС України річний строк для зверненні до суду позивачем пропущений з поважних причин, а тому цей строк слід поновити.

Керуючись ст.ст. 11, 99, 159, 160 ч. З, 161 КАС України, ст.152 ч. 2 Конституції України, Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про Державний бюджет України на 2008; рік», Законом України «Про Державний бюджет України на 2009 рік», Законом Україні] «Про Державний бюджет України на 2008 рік», рішенням Конституційного Суду Україні] від 09.07.07 р. № 6-рп, рішенням Конституційного Суду України № 10-рп від 22.05.08 р. ст. ст. 23, 1167 ЦК України суд, -

постановив:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату державної та додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 50, 54 Закону України "Про статус і; соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" за період з 01.10.08 року по 15.09.10 року.

В решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення через Шевченківський районний суд м. Львова .

Суддя ОСОБА_4