Справа № 308/2483/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8591/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий-суддя Довга О.І.

суддя Запотічний І.І.

суддя Матковська З.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року у справі № 308/2483/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до в.о.заступника начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби Стельмаченка Євгена Євгеновича про скасування постанови про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

13 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом в.о.заступника начальника Закарпатської митниці Державної фіскальної служби Стельмаченка Євгена Євгеновича, в якому просив скасувати постанову відповідача про порушення митних правил №0098/305020402/17 від 01 лютого 2017 року, а провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 01 лютого 2017 року відповідачем винесено постанову про порушення митних правил, згідно якої позивача визнано винним у порушенні митних правил, передбаченого ч.3ст.470 Митного кодексу України та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Підставою для прийняття оскарженої постанови стало порушення митних правил через перевищення встановленого статтею 95 Митного кодексу України строку доставки легкового автомобіля марки «Renault Safrane», д.р.н НОМЕР_3, кузов НОМЕР_4 до органу доходів і зборів для вивезення його за межі митної території. Позивач вважав, що постанова відповідача є безпідставною та неправомірною і підлягає скасуванню, оскільки при її винесенні відповідачем не були враховані вимоги ч.1 ст.467 Митного кодексу України щодо строку накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, адже автомобіль позивачем було ввезено на митну територію України 14 травня 2015 року, а стягнення накладено 01 лютого 2017 року.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року у справі № 308/2483/17 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції, та прийняти нову, якою задоволити його адміністративний позов.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач покликається на те, що правопорушення, передбачене ч.3ст.470 Митного кодексу України на думку позивача не є триваючим, оскільки вважається вчиненим від дня перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб або від дня видачі транспортного засобу без дозволу митного органу, адже кваліфікуючою ознакою зазначеного правопорушення є певний строк, при перевищенні якого правопорушення вважається вчиненим. Отже, позивач переконаний, що відповідачем пропущено строки притягнення його до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити апеляційну скаргу задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, оцінивши докази у справі у їх сукупності, колегія суддів апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін з врахуванням наступних обставин спрви.

Зі змісту постанови у справі про порушення митних правил №0098/305020402/17 від 01 лютого 2017 року судом встановлено, що 14 січня 2017 року о 00 годин 04 хвилин в зону митного контролю на ділянку «В'їзд в Україну» митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав мікроавтобус марки «Mercedes-Benz Sprinter», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_2, який слідував з Угорщини в Україну.

Для митного контролю він подав контрольний талон для переміщення по смузі «зелений коридор», свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 11 грудня 2014 року та паспорт НОМЕР_6 від 14 січня 2011 року.

Під час здійснення митних формальностей внаслідок спрацювання АСАУР (Автоматизована система аналізу та управління ризиками) працівниками митного посту було виявлено стосовно ОСОБА_2 орієнтування Закарпатської митниці ДФС №07-70-63/45-2716 від 28 травня 2015 року щодо відсутності інформації про вивезення за межі митної території України транспортного засобу реєстраційний номер «Renault Safrane» НОМЕР_3.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме: АСМО ««Інспектор» та ЄАІС Департаменту митної справи (ДМС) ДФС України, було встановлено, що 14 травня 2015 року через пункт пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС громадянином України ОСОБА_2 було ввезено легковий автомобіль марки «Renault Safrane», д.р.н НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2 в митному режимі «Транзит».

На підставі вказаних обставин, вважаючи що в діях позивача наявні ознаки порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України, відповідачем визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу на суму 8500 гривен доходів громадян, тобто 8 500 гривень.

Не погоджуючись із даною постановою, ОСОБА_2 звернувся в суд.

Відмову у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції мотивував тим, що постанова в справі про порушення митних правил стосовно ОСОБА_2 була винесена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів апеляційного адміністративного суду погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних мотивів.

Статтею 90 Митного кодексу України (далі - МК України) встановлено, що транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.92 МК України митний режим транзиту може бути застосований як до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що безпосередньо ввозяться на митну територію України, так і до таких, що перебувають на митній території України.

Згідно з ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч.2 вказаної статті до строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Відповідно до положень ст.102 МК України, митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу (ч.5 ст.102).

Згідно з ч.8 ст.102 МК України митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Тобто, у відповідності до вищезазначеного ОСОБА_2 повинен був доставити легковий автомобіль марки «Renault Safrane», реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2 на митницю в термін до 19 травня 2015 року включно, однак такого обов'язку позивач не виконав.

Відтак, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач перевищив більше, ніж на десять діб, встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк транзиту транспортного засобу, що перебував під митним контролем, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 Митного кодексу України.

Відповідно до ч.3 ст.470 МК України вчинення правопорушення, передбаченого встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В своїх поясненнях, викладених в адміністративному позові та в апеляційній скарзі позивач наголошує на тому, що правопорушення, передбачене ст.470 Митного кодексу України не є триваючим, оскільки вважається вчиненим від дня перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб або від дня видачі транспортного засобу без дозволу митного органу, адже кваліфікуючою ознакою зазначеного правопорушення є певний строк, при перевищенні якого правопорушення вважається вчиненим.

Колегія суддів не може погодитись з такими твердженням позивача. Так, листом Міністерства юстиції України від 1 грудня 2003 року № 22-34-1465 було роз'яснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Отже, триваючі правопорушення слід розглядати з моменту їх суб'єктивного офіційного виявлення, тобто з часу виявлення і фіксації в протоколі про адміністративне правопорушення, приписі, акті перевірки і т.д.

Зокрема, не вивезення автомобілів, що перебувають під митним контролем і щодо яких існує обов'язок вивезення за межі митної території України характеризується тривалою протиправною бездіяльністю, властивою триваючим правопорушенням.

Таку ж правову позицію висловлено в рішенні Вищого адміністративного суду від 29 лютого 2016 року у справі № К/800/5091/16.

Оскільки порушення позивачем митних правил виявлено лише 14 січня 2017 року, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що відповідачем не пропущено строку накладення адміністративного стягнення, який, у даному випадку складає шість місяців з моменту виявлення порушення.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 200 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду першої інстанції є законною, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 липня 2017 року у справі № 308/2483/17 - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції протягом 20-ти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у разі складення ухвали в повному обсязі відповідно до ст.160 КАС України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
З. М. Матковська

Повний текст судового рішення виготовлено 19.09.2017р.