Справа № 331/3056/17
Суддя: Жукова О. Є.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2а/331/131/2017
Справа № 331/3056/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2017 року Жовтневий районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Жуковій О.Є.
при секретарі Качан К.К.
за участю представника позивача Сніжка І.О.
позивача - ОСОБА_1
представника відповідача Шевкопляс Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управляння Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя про зобов`язання вчинити певні дії ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі позивач) 05.05.2017 року звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя із адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управляння Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач).
В обґрунтування підстав позову позивач зазначив, що з 31.08.1965 року по 31.12.2005 року проходив військову службу у Збройних Силах. Після звільнення з військової служби позивачу з 01.01.2006 року була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати на цивільних посадах та сплачував відповідні страхові внески. Набувши також право на іншу державну пенсію згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач 20.02.2017 року звернувся до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 28.02.2016року №43/Г-9 відповідач повідомив позивача про призначення йому пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та про її розмір. Крім того, додатковим листом від 11.04.2017року №43/Г-9 відповідач повідомив позивача про виключення із суми отримуваних доходів, які враховуються при призначенні пенсії, суми грошових допомог, матеріальних допомог на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні, а також періоду страхового стажу позивача з 01.01.2004р. по 31.12.2005р. та суми заробітної плати(доходу) за цей період.
Позивач просить зазначені дії відповідача щодо розрахунку його пенсії визнати протиправними та зобов`язати відповідача при призначенні пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувати додатково до страхового стажу період проходження позивачем військової служби з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року та заробіток (доход) за цей період, зарахувати до заробітку (доходу) при розрахунку розміру пенсії суми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги та одноразової грошової допомоги при звільненні, а також провести відповідний перерахунок та доплату позивачу недоотриманих сум пенсії з дня її призначення.
Відповідач надав суду письмове заперечення, в якому посилаючись на вимоги статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також на відсутність даних щодо позивача у персоніфікованому обліку, просив у задоволення позову відмовити повністю.
У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та надали пояснення, аналогічні викладеним у адміністративному позові.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що згідно даних персоніфікованого обліку відсутні відомості щодо будь-яких доходів позивача у період проходження військової служби з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року, а тому у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» цей період не може бути зарахований до страхового стажу, а отримані в цей період доходи при розрахунку пенсії.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що у відповідності до відомостей зазначених у трудовій книжці та у військовому квитку позивача, в період з 31.08.1965 року по 31.12.2005 року позивач безперервно проходив військову службу у Збройних Силах. Цей факт також не заперечувався відповідачем.
У відповідності до пенсійного посвідчення НОМЕР_1 з 01.01.2006 року позивачу була призначена та виплачувалась пенсія за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
У відповідності до заяви позивача від 20.02.2017 року у лютому 2017 року він звернувся до управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя за призначенням іншої державної пенсії на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та був не згодний з розміром її призначення.
У відповідності до змісту листа управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя від 28.02.2017 року №43/Г-9, позивачу призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при розрахунку якої, зокрема, зараховано страховий стаж 46 років 7 місяців 19 днів, визначено коефіцієнт страхового стажу 0,62888 та визначено розмір заробітної плати при обчисленні пенсії в сумі 2769,32грн.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016р. №988 управління Пенсійного фонду України в Олександрівському районі м. Запоріжжя було реорганізовано шляхом злиття в Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.
Додатковим листом від 11.04.2017 року №43/Г-9 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя повідомило позивача, що при призначенні йому пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» були помилково включені суми одноразових грошових винагород та матеріальної допомоги, а до страхового стажу помилково зарахований період військової служби з 01.01.2004р. по 31.12.2005р., а також заробітна плата за цей період, без даних про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
За наслідком дослідження зазначеного додаткового листа Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя від 11.04.2017 року №43/Г-9 судом встановлено, що відповідач перерахував пенсію позивача, виключивши з розрахунку суми одноразових грошових винагород, матеріальної допомоги, період страхового стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року та суми заробітної плати за цей період. Таким чином після перерахунку, позивачу при призначенні пенсії зменшено страховий стаж до 44 років 7 місяців 19 днів, зменшено коефіцієнт страхового стажу до 0,60188 та зменшено розмір заробітної плати при обчисленні пенсії до суми 2519,19грн.
Згідно наданих суду заперечень на позов відповідач обґрунтував виключення із розрахунку пенсії при її призначенні позивачу сум одноразових грошових винагород, матеріальної допомоги, періоду страхового стажу з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року та суми заробітної плати за цей період відсутністю у системі персоніфікованого обліку даних про страховий стаж та грошове забезпечення позивача.
Із такими твердженнями відповідача суд не погоджується, виходячи із наступного.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (в подальшому Закон від 09.07.2003 року №1058-IV) передбачено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
У відповідності до частини 1 статті 58 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.
У відповідності до частини 1 статті 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» облік усіх застрахованих осіб та персоніфікований облік надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також персоніфікований облік коштів накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюються в порядку, визначеному Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування є складовою частиною Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок ведення якого встановлюється Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Частиною 1 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Крім того, частиною 1 статті 12-1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» також передбачено, що Пенсійний фонд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, формує та веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру, здійснює заходи щодо надання інформації з Державного реєстру відповідно до цього Закону; здійснює контроль, у тому числі спільно з органами доходів і зборів, за достовірністю відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
У відповідності до частини 2 статті 21 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна облікова картка.
У відповідності до частини 4 статті 21 Закону від 09.07.2003 року №1058-IV персональна облікова картка застрахованої особи зберігається в Пенсійному фонді протягом усього життя цієї особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових носіях та в електронному вигляді за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперової та електронної форми документа.
Проте, проведений судом аналіз пенсійного законодавства свідчить, що в період дії згаданого Закону від 09.07.2003 року №1058-IV з 01.01.2004 року по 31.12.2006 року діяв перехідний період, під час якого військовослужбовці та особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ не підлягали загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, а компенсація та облік страхових внесків стосовно вказаної категорії громадян відбувались у спеціальному порядку, визначеному прикінцевими положеннями Закону від 09.07.2003 року №1058-IV
Так, у відповідності до абзацу восьмого пункту 3 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV передбачено, що зарахування періодів військової служби до страхового стажу осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом Збройних Сил України, начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб інших військових формувань, що утворюються відповідно до законів України, провадиться шляхом надання державних дотацій з відповідних бюджетів Пенсійному фонду.
У відповідності до підпункту 9 пункту 14 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV (в редакції, на час спірних правовідносин) Кабінету Міністрів України було доручено щорічно передбачати в проекті закону про Державний бюджет України на відповідний рік кошти для сплати Пенсійному фонду сум несплачених страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відповідні роки служби щодо осіб, які не набули (не набудуть) права на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб»
На виконання наведених положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV, постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004р. №1185 «Про реалізацію деяких положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» було затверджено Порядок обчислення та сплати сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, не сплачених у період з 1 січня 2004р. до 31 грудня 2006р., щодо осіб, які не набули (не набудуть) право на пенсію за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та осіб, звільнених з військової служби, які виявили бажання отримувати пенсію в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в подальшому - Порядок).
За змістом пунктів 1 та 2 наведеного Порядку передбачено, що обчислення та сплата сум страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування щодо осіб, які проходили службу у Збройних Силах, інших військових формуваннях, органах внутрішніх справ та інших органах, утворених відповідно до законів України, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які, зокрема, набули право на отримання пенсії згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та виявили бажання отримувати пенсію в порядку і на умовах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», - суми страхових внесків обчислюються за кожен місяць служби окремо виходячи із сум грошового забезпечення, що були нараховані особі за відповідні періоди служби. Суми страхових внесків обчислюються на підставі виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами довідок про нараховані суми грошового забезпечення за формою, що встановлюється правлінням Пенсійного фонду України.
Пунктом 9 Порядку також передбачено, що інформація про періоди проходження служби та одержані доходи вноситься до системи персоніфікованого обліку відповідним управлінням на підставі вищезазначених документів, виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами.
Вищенаведений аналіз свідчить, що в період спірних правовідносин з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року сплата відповідних страхових внесків військовослужбовцями та особами начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ не здійснювалась, а зарахування періодів служби цієї категорії громадян відбувалось шляхом надання державних дотацій з відповідних бюджетів Пенсійному фонду, на підставі довідок про нараховані суми грошового забезпечення, виданих військовими частинами, військовими комісаріатами та іншими уповноваженими на це органами При цьому, держава взяла на себе зобов`язання передбачати кошти на відповідні дотації в Державному бюджеті України.
Отже, ведення персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» є виключною компетенцією та обов`язком органів Пенсійного Фонду України, а тому ненадання структурним підрозділом Пенсійного фонду, відповідальним за ведення персоніфікованого обліку, відповідних довідок на підтвердження стажу та заробітної плати, в тому рахунку через відсутність даних у персоніфікованому обліку, при наявності належних доказів проходження військової служби та отримання грошового забезпечення, не може бути підставою для обмеження прав осіб, звільнених з військової служби, передбачених вищенаведеними положеннями пункту 3, підпункту 9 пункту 14 розділу XV Прикінцевих положень Закону від 09.07.2003 року №1058-IV та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2004р. №1185.
Судом встановлено, що у спірний період позивач проходив військову службу та отримував доходи (грошове забезпечення) у Запорізькому обласному військовому комісаріаті.
У матеріалах справи міститься довідка від 01.08.2016р. № 496/Ф про заробітну плату позивача за період з січня 2000 року по січень 2006 року для обчислення пенсії, видана Запорізьким обласним військовим комісаріатом. Факт надання вказаної довідки до органів пенсійного фонду відповідачем не заперечувався.
Згідно абзацу 2 частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» безальтернативно визначено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 5 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що особам, звільненим з військової служби, іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей може призначатися (за їх бажанням) пенсія на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому для обчислення пенсій враховуються всі види грошового забезпечення, що отримували зазначені особи, які мають право на пенсію за цим Законом, перед звільненням зі служби.
Виходячи із вищенаведеного, суд приходить до висновку, що період проходження позивачем військової служби з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року повинен був бути зарахований як до страхового стажу, так і для врахування доходів при обчисленні розміру пенсії.
З огляду на вищевикладене, відповідач повинен був врахувати при розрахунку пенсії також і отримані позивачем грошові допомоги на оздоровлення, матеріальні допомоги та одноразову грошову допомогу при звільненні.
Частиною 2 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. №2011-XII (в подальшому Закон від 20.12.1991р. №2011-XII) визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною 1 статті 10-1 Закону від 20.12.1991р. №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Частиною 2 статті 15 Закону від 20.12.1991р. №2011-XII передбачено, що військовослужбовцям, які звільняються виплачується одноразова грошова допомога.
Постановою Кабінету Міністрів України від 6 квітня 1998 р. №452 «Про упорядкування додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців» (чинною в період проходження мною військової служби) передбачено виплату військовослужбовцям, зокрема, матеріальної допомоги в розмірі місячного грошового утримання.
Отже, зазначені: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомоги та одноразова грошова допомога при звільненні є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до вищенаведеної частини 2 статті 9 Закону від 20.12.1991р. №2011-XII відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, а отже повинні були бути враховані відповідачем при призначенні пенсії.
У відповідності до вимог частини 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Проте, в ході розгляду справи відповідач не ставив під сумнів достовірність відомостей, зазначених у довідках виданих Запорізьким обласним військовим комісаріатом щодо факту проходження позивачем військової служби та доходів (грошового забезпечення) нарахованого позивачу у спірний період, а лише наполягав на відсутності механізму персоніфікації відповідних даних щодо військовослужбовців у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що при вчиненні передбачених законодавством дій щодо призначення пенсії ОСОБА_1 відповідач діяв необґрунтовано, тобто без врахування всіх обставин.
Керуючись ст.ст. 8-11, 158-161 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управляння Пенсійного Фонду України м. Запоріжжя про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити .

Визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду Україн м.Запоріжжя при визначенні розміру пенсії за віком при її призначенні 20.02.2017 року ОСОБА_1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо не зарахування до заробітку (доходу) при призначенні пенсії грошової допомоги на оздоровлення матеріальної допомоги та одноразової грошової допомоги при звільненні, а також не зарахування до загального страхового стажу періоду військової служби з 01.01.2004 року ло 31.12.2005 року та заробітку (доходу) за цей період.
Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжі зарахувати ОСОБА_1 додатково до страхового стажу період проходженню військової служби з 01.01.2004 року по 31.12.2005 року та заробіток (доход) за цей період прі призначенні з 20.02.2017 року пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а також провести відповідний перерахунок та доплату ОСОБА_1 недоотриманих сум пенсії з дня її призначення.
Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя зарахувати ОСОБА_1 до заробітку (доходу) при розрахунку розміру пенсії при її призначенні з 20.02.2017 року згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги та одноразової грошової допомоги при звільненні, а також провести відповідний перерахунок та доплату ОСОБА_1 недоотриманих сум пенсії з дня її призначення.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції , який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає , до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення . У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя:

11.09.2017 .