Справа № 503/295/17
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 503/295/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Сопільняк О.М.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: судді доповідача - головуючого - Шляхтицького О.І.,

суддів: Джабурія О.В., Романішина В.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області на постанову Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом про визнання незаконною та скасування постанови №34 від 09 лютого 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що 15 лютого 2017 року з Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області він отримав постанову від 09 лютого 2017 року, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 6800 грн.

Зазначену постанову позивач вважав незаконною та такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, і протокол про адміністративне правопорушення від 31 січня 2017 року, і постанова від 09 лютого 2017 року винесені без його участі та відома, чим порушено його право на справедливий розгляд справи.

Окрім цього, припис від 30 січня 2016 року він не отримував взагалі та не знав про його існування.

Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2017 року постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 №34 від 09 лютого 2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн. - визнано незаконною та скасовано.

Не погоджуючись з даною постановою суду Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, у звязку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Суд першої інстанції встановив, що 31 січня 2017 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області ОСОБА_2 було здійснено позапланову перевірку дотримання ОСОБА_1 законодавства України при будівництві нежитлового приміщення в м.Кодимі по вул.Соборній, 105 Одеської області.

За результатами проведеної перевірки 31 січня 2017 року головним інспектором Мазуром В.М. відносно ОСОБА_1 був складаний протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.188-42 КУпАП, за фактом невиконання ним припису від 30 січня 2016 року про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

09 лютого 2017 року цим же інспектором на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 31 січня 2017 року за невиконання припису Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 30 січня 2016 року винесено постанову №34, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.

14 лютого 2017 року копія вказаної постанови отримана позивачем (http://services.ukrposhta.ua).

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що жодних доказів на підтвердження дотримання позивачем порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем в процесі розгляду справи не надано.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 10, 11, 70, 71 КАС України, КУпАП.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 288 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в районний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з врахуванням особливостей, встановлених КУпАП.

В ході судового розгляду встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами у зв'язку з прийняттям відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 188-42 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6800 грн.

В оскаржуваній постанові від 09 лютого 2017 року вказано, що ОСОБА_1 не виконав припис головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області від 30 січня 2016 року, чим порушив вимоги пункту 3 частини 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За правилами частини 1 статті 188-42 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Оскаржувана постанова винесена за результатами розгляду відповідачем матеріалів справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності: акту позапланової перевірки та протоколу про адміністративне правопорушення від 31 січня 2017 року, фотофіксації від 31 січня 2017 року.

Згідно частин 1-2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі додержання принципу законності.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Таким чином, провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

На підставі частини 2 статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вручення.

За змістом частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 256 КУпАП протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

Відповідно до частини 3 статті 256 КУпАП у разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це; така особа має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до нього, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

На підставі частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Крім того, справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зазначених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Зазначені положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

В адміністративному позові, отриманому відповідачем, ОСОБА_1 вказував, що ні при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, ні при розгляді справи та винесенні постанови №34 від 09 лютого 2017 року він присутнім не був.

Водночас жодних доказів на підтвердження дотримання позивачем порядку притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем в процесі розгляду справи не надано.

Недотримання вказаних вимог суб'єктом владних повноважень при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення призвело до порушення вимог закону при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Згідно частини 2 статті 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Вирішуючи за відсутності позивача питання про притягнення його до адміністративної відповідальності та визначаючи максимальний розмір штрафу, відповідачем не враховувались обставини, наведені в частині 2 статті 33 КУпАП, та не обґрунтовано необхідності призначення покарання у вигляді штрафу у максимальному розмірі.

За таких обставинах суд погоджується із доводами позивача про невідповідність оскаржуваної постанови критеріям, передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України.

Згідно частини 1 статті 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб'єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів частини 1 статті 94 КАС України.

Керуючись ч. 1 ст. 195, 197, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 200, п. 1 ч. 1 ст. 205, ст. 206, ч.5 ст. 254 КАС України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Кодимського районного суду Одеської області від 23 травня 2017 року у справі № 503/295/17 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через пять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: В.Л. Романішин