Справа № 820/3478/17
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 вересня 2017 р. № 820/3478/17

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа - Державний кадастровий реєстратор Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Рибалко Анастасія Вікторівна, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа - Державний кадастровий реєстратор Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Рибалко Анастасія Вікторівна , в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення державного кадастрового реєстратора міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Рибалко Анастасії Вікторівни за № РВ-017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 27.04.2017 року, про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 14.07.2016 року з підстав зазначених у рішенні.

2. Зобов'язати міськрайонне управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру стосовно земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що вчинена суб'єктом владних повноважень відмова суперечить закону, так як у спірних правовідносинах відсутні визначені Законом України «Про державний земельний кадастр» підстави для прийняття державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Позивач в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, правом надати письмові заперечення не скористався.

Суд вважає, що сторони є належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, потреба заслухати свідка чи експерта відсутня, перешкод для розгляду справи у судовому засіданні немає, а тому суд вважає що справу слід розглянути за наявними в ній матеріалами в порядку письмового провадження з огляду на ч. 6 ст. 128 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач 14.04.2017 року звернулась до Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою (реєстраційний номер №ЗВ-017) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2

Відповідачем 27.04.2017 р. за № РВ-017 винесено спірне рішення про відмову у внесені відомостей до Державного земельного кадастру з підстав невідповідності поданих документів вимогам, встановлених Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, ст. 59 Земельного кодексу України, а саме тому що зазначена ділянка відноситься до земель водного фонду України.

Вирішуючи спір, суд відзначає, що згідно з ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що правовідносини спірні правовідносини регулюються, зокрема, положеннями Земельного кодексу України, згідно ст. 58 якогодо земель водного фонду належать землі, зайняті:

а) морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об'єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами;

б) прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами;

в) гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них;

г) береговими смугами водних шляхів;

ґ) штучно створеними земельними ділянками в межах акваторій морських портів.

Для створення сприятливого режиму водних об'єктів уздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водойм встановлюються водоохоронні зони, розміри яких визначаються за проектами землеустрою.

Приписами п. 4 ст. 59 Земельного кодексу України встановлено, що громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об'єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об'єктів портової інфраструктури та інших об'єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і річкового транспорту в порядку, встановленому законом.

Згідно з ст. 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

а) для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менш як 3 гектари - 25 метрів;

б) для середніх річок, водосховищ на них, водойм, а також ставків площею понад 3 гектари - 50 метрів;

в) для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

При крутизні схилів більше трьох градусів мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Межі встановлених прибережних захисних смуг і пляжних зон зазначаються в документації з землеустрою, кадастрових планах земельних ділянок, а також у містобудівній документації.

Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках усіх категорій земель, крім земель морського транспорту.

Статтею 88 Водного кодексу України встановлено, що з метою охорони поверхневих водних об'єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги.

Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною:

для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів - 25 метрів;

для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів - 50 метрів;

для великих річок, водосховищ на них та озер - 100 метрів.

Відповідач, виносячи рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру, посилався на норми Порядку ведення державного земельного кадастру (без наведення в тексті рішення конкретної норми закону), а фактичною підставою для видання спірного рішення послугувало судження суб'єкта владних повноважень про невідповідність поданих документів вимогам, установленим законом України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, а саме тому що на думку відповідача спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду.

Між тим, суд зазначає, що ч. 6 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» встановлений вичерпний перелік обставин, існування яких зумовлює відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки. Так, підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Текст спірного рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру не містить посилань на жодну з підстав, із якими закон пов'язує прийняття рішення про відмову у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки.

Крім того суд зазначає, що посилання державного реєстратора на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель водного фонду, спростовується наступним: інформація про встановлення в натурі меж водоохоронних зон ставка розташованого вздовж АДРЕСА_3 біля якого знаходиться спірна земельна ділянка в Харківському обласному управлінні водних ресурсів відсутня (лист від 25.10.2016 року № 08-10/1145); межі вищезазначеного ставка не встановленні, також не встановлені межі прибережної захисної межі ставка, що підтверджується відповіддю Люботинського міського голови від 11.11.2016 року № 03-36/4611 щодо відсутності документації із землеустрою встановлення меж ставка та прибережної захисної смуги. При таких обставинах посилання відповідача на належність спірної земельної ділянки землям водного фонду є безпідставними.

Згідно з ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Заперечуючи проти позову, відповідач, котрий в розумінні ст. 3 КАС України та Закону України «Про Державний земельний кадастр» є суб'єктом владних повноважень, не подав до суду жодних доказів на підтвердження обґрунтованості та правомірності мотивів прийняття спірного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Враховуючи встановлені по справі обставини та положення ст. 11 КАС України, суд доходить висновку, що позов у частині вимоги про скасування спірного рішення №РВ-017 від 27.04.2017 р. підлягає задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про скасування рішення від 14.07.2016 р. суд зазначає, що зазначене рішення суб'єкта владних повноважень було предметом перевірки по справі Харківського окружного адміністративного суду №820/6750/16. Постановою від 06.03.2017 р. по даній справі рішення державного кадастрового реєстратора Управління Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області Крамаренко Ольги Павлівни за № РВ- 016 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 14.07.2016 року скасовано. Судове рішення набрало законної сили 03.04.2017 р.

Таким чином, зазначене рішення державного реєстратора, як скасований акт суб'єкта владних повноважень, не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта, а відтак, не може бути предметом судового розгляду, позаяк не створює ніяких обов'язків, прав та охоронюваних законом інтересів позивача не порушує. Викладене зумовлює залишення позову без задоволення у цій частині вимог.

При вирішенні спору в частині вимоги про зобов'язання відповідача внести відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру стосовно земельних ділянок, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, суд зазначає наступне.

З системного аналізу положень ч. 1 ст. 2 та ч. 3 ст. 2 КАС України, а також приписів ст. 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, та ст. 8 Конституції України, якою запроваджений принцип верховенства права, випливає що адміністративному суду при вирішенні адміністративного спору належить перевірити, зокрема, обґрунтованість саме тих висновків, стосовно обставин спірних правовідносин, які покладені суб'єктом владних повноважень в основу спірного рішення. Перевірка судом інших обставин спірних правовідносин виходить за межі предмету доказування в адміністративній справі і має своїм фактичним наслідком перебирання судом на себе функцій суб'єкта владних повноважень, а правовим - мотивування спірного рішення додатковими фактичними підставами. При цьому, суд зауважує, що з приписів перелічених норм права вбачається неприпустимість підміни судом суб'єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб'єкта.

За таких обставин, суд не вбачає підстав задоволення позовних вимог у цій частині.

Водночас, частиною 2 ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача суд вважає за можливе вийти за межі позовних вимог щодо зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 14.04.2017 року (реєстраційний номер №ЗВ-017) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

Положеннями частини 2 статті 71 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Відповідно до ч. 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідач не довів правомірності відмови у задоволенні заяви позивача, отже, судом встановлено, що рішення, яке є предметом оскарження не відповідає критеріям, визначеним статтею 2 КАС України, а за таких обставин є протиправним і підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, третя особа - Державний кадастровий реєстратор Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Рибалко Анастасія Вікторівна, про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Скасувати рішення державного кадастрового реєстратора Міськрайонного управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Рибалко Анастасії Вікторівни № РВ-017 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 27.04.2017 року.

Зобов'язати Міськрайонне управління у Харківському районі та м. Люботині Головного управління Держгеокадастру у Харківській області повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.04.2017 року (реєстраційний номер №ЗВ-017) про внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1

У решті вимог адміністративний позов залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Суддя Бадюков Ю.В.