Справа № 806/1216/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Липа В.А.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"14" вересня 2017 р. Справа № 806/1216/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Бучик А.Ю.

Шевчук С.М.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. про визнання дій неправомірними, зобов'язання надати повну та достовірну інформацію на звернення від 27.02.2017 року ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії (бездіяльність) начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. в частині ненадання повної та достовірної інформації на звернення від 27 лютого 2017 року;

- зобов'язати начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. надати повну та достовірну та інформацію на звернення від 27 лютого 2017 року.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що начальник ГУ НП в Житомирській області Печененко В.П. не надав відповідь на звернення від 27.02.2017 року.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої постанови, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 27 лютого 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененка В.П. із запитом на отримання публічної інформації, в якому просив повідомити: - чи відома інформація про те, що співробітник поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_5 з громадянкою ОСОБА_6 займаються вимаганням коштів у громадян; - чи уповноважили співробітники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_5 громадянку ОСОБА_6 представляти інтереси співробітників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_5 в правоохоронних органах; - що спільного у співробітника поліції ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з громадянкою ОСОБА_6 Вказаний запит був направлений 27.02.2017 р., що підтверджується чеком ЖД УДППЗ "Укрпошта" (а.с.5).

03.03.2017 р. запит ОСОБА_3 був розглянутий та йому надана відповідь за підписом заступника начальника ОСОБА_8 за вих.№ 491/105/03/18-2017 (а.с.23). Позивача було проінформовано про те, що його запит уважно розглянуто та зазначено, що викладені факти неодноразово перевірялись, однак не знайшли свого підтвердження. Факт направлення вказаного листа позивачу підтверджується чеком ЖД УДППЗ "Укрпошти" та, відповідно до відстеження пересилання поштових відправлень, був вручений адресату особисто 11.03.2017 р. (а.с.24-25).

Суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин прийшов до висновку, що Печененко В.П. у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації" не є розпорядником публічної інформації

Вирішуючи даний спір у межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо відмови у задоволенні позову.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про доступ до публічної інформації", який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі - Закон № 2939-VI), публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 5 Закону № 2939, доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Здійснюючи системний аналіз норм Закону № 2939, суд зазначає, що інформацію за запитами може надати лише розпорядник публічної інформації.

1. Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:

1) суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання;

2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;

3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб'єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов'язаної з виконанням їхніх обов'язків;

4) суб'єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що визначене в Законі поняття "суб'єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VІ. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону № 2939-VІ). З огляду на викладене, позовні вимоги до Печененка В.П. задоволенню не підлягають, оскільки дана особа у розумінні Закону України "Про доступ до публічної інформації" не є розпорядником публічної інформації.

Згідно з частинами 1, 2, 4 та 5 статті 19 Закону № 2939, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Письмовий запит подається в довільній формі.

Статтею 20 Закону № 2939 встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту. Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п'яти робочих днів з дня отримання запиту.

Відповідно до частин 1, 5 статті 22 Закону № 2939, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов'язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов'язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п'ятою статті 19 цього Закону.

Відмова в задоволенні запиту на інформацію надається в письмовий формі.

Гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації, визначені в ст.3 Закону № 2939-VІ, полягають у обов'язку розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначення розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб'єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.

Доступ до інформації забезпечується шляхом: надання інформації за запитами на інформацію (п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2939-VІ).

Як вбачається з матеріалів справи, запитувана позивачем інформація є інформацією з обмеженим доступом, що відповідно не дає права на її розголошення.

Відповідно до статті 6 Закону № 2939-VІ, до публічної інформації з обмеженим доступом відноситься:

1) конфіденційна інформація;

2) таємна інформація;

3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Ознаки службової інформації наведені у статті 9 вище згаданого Закону. Зокрема, до службової може належати така інформація:

1) що міститься в документах суб'єктів владних повноважень, які становлять внутрівідомчу службову кореспонденцію, доповідні записки, рекомендації, якщо вони пов'язані з розробкою напряму діяльності установи або здійсненням контрольних, наглядових функцій органами державної влади, процесом прийняття рішень і передують публічному обговоренню та/або прийняттю рішень;

2) зібрана в процесі оперативно-розшукової, контррозвідувальної діяльності, у сфері оборони країни, яку не віднесено до державної таємниці.

Документам, що містять інформацію, яка становить службову інформацію, присвоюється гриф "для службового користування".

Частина 4 ст.22 Закону № 2939 передбачає, що у разі відмови у наданні інформації розпорядник повинен вказати мотиви та порядок оскарження відмови.

Позивачу на його запит від 27.02.2017 року було надано відповідь Головним управлінням Національної поліції Житомирської області, яку останній отримав особисто 11.03.2017 р.

Крім того, в матеріалах справи міститься довідка начальника Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 27.04.2017 р. № 890/105/18/01-2017, з якої вбачається, що згідно п.9, 10 наказу Національної поліції України від 25.11.2015 № 108 дск "Про затвердження Положення про ДОТЗ Національної поліції України", п.10.5 наказу Національної поліції України від 10.05.2016 № 385 дск "Про затвердження Переліку відомостей, що становлять службову інформацію в системі Національної поліції України", наказу ГУ НП в Житомирській області від 10.01.2017 № 2 дск "Про затвердження положення про УОТЗ ГУНП в Житомирській області", відомості про особовий склад УОТЗ є інформацією з обмеженим доступом, учинення інших дій, які можуть призвести до розшифрування їх перед оточуючими як працівників УОТЗ, не допускається. Також зазначено, що службовим матеріалам, які оформлено працівниками УОТЗ під час перевірки запитів та звернень ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було надано гриф обмеження "для службового користування" (а.с.26).

У спірних правовідносинах розпорядником інформації є Головне управління Національної поліції в Житомирській області, яке, діючи в межах повноважень, надало інформацію на запит позивача. Позовні вимоги до начальника ГУ НП в Житомирській області Печененка В.П. є безпідставними та не підлягають задоволенню, оскільки він не є розпорядником публічної інформації

Відповідно до ст.ст.11,71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст.86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Відповідно до ст.200 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржену постанову винесено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права і суд дав правильну оцінку обставинам справи, то колегія суддів апеляційної інстанції не знаходить підстав, які могли призвести до зміни чи скасування зазначеної постанови.

Доводи, наведені позивачем, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "07" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: А.Ю.Бучик

С.М. Шевчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_2

3- позивачу: ОСОБА_3 - АДРЕСА_1

4- відповідачу: Начальник Головного управління Національної поліції в Житомирській області Печененко В.П. вул.Старий бульвар, 5/37,м.Житомир,10014

- ,