Справа № 343/875/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7892/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції рядового Білої Олени Олександрівни на постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2017 року у справі №343/875/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції рядового Білої Олени Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції рядового Білої Олени Олександрівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову інспектора патрульної поліції поліцейської роти №3 БПП в м. Івано-Франківську Білої Олени Олександрівни №681608 від 18.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження в справі закрито.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню. Просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи позивач проти апеляційної скарги заперечив, просив скаргу залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Відповідач в судове засідання не прибув, хоча був повідомлений належним чином про дату судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне, що постановою серії БР №681608 від 18.05.2017 року, винесеною інспектором роти №3 БПП у м. Івано-Франківську рядовою Білою О.О. на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 2 ст. 122 КУпАП: 18.05.2017 року о 12.01 год. в м. Івано-Франківськ, перехрестя вулиць Незалежності та Лепкого водій керуючи транспортним засобом, повертаючи ліворуч користувався засобом мобільного зв`язку, а саме мобільним телефоном, тримаючи його в руці, чим порушив п.2.9.д ПДР України.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що розгляд справи відбувся не у встановленому законом порядку, зокрема протокол складено особою, інспектором поліції, яка не зупиняла позивача, не роз'яснювала прав та суть адміністративного правопорушення, та крім цього відсутні докази вчинення ним адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

П. 2.9 «д» Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001, заборонено водієві під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв'язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

При відтворенні відеофіксації здійсненої відповідачем під час фіксування адміністративного правопорушення, за яке на позивача накладено адміністративне стягнення за ч.2 статті 122 КУпАП, не слідує факту фіксування працівником патрульної поліції користування позивачем засобу зв'язку під час руху.

Відеофіксація містить лише спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції після зупинки транспортного засобу та складання постанови про накладення адміністративного стягнення.

Зазначене фактично свідчить про відсутність фіксування відповідачем складу правопорушення передбаченого ч. 2 статті 122 КУпАП, оскільки не зафіксовано факт користування ОСОБА_1 засобу зв'язку під час руху.

Матеріали справи не містять доказів порушення позивачем п. 2.9 «д» Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, відповідач зазначеного обов'язку не виконав та не надав до суду доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення склад якого передбачено ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що складання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності іншим інспектором ніж той, що зупинив позивача та роз'яснював йому суть правопорушення та його права, свідчить про розгляд адміністративної справи не в установленому порядку, то такий висновок суду першої інстанції є невірним, оскільки патрулювання здійснювалось двома інспекторами.

Щодо закриття провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності, то колегія суддів зазначає суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку з огляду на наступне.

У ст. 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статей 287, 288 КУпАП передбачено право особи, щодо якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, оскаржити її до суду.

При цьому, відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Положеннями статей 287, 288 КУпАП передбачено право особи, щодо якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, оскаржити її до суду.

У адміністративних справах про оскарженні постанови у справі про адміністративні правопорушення, адміністративним судом перевіряється правомірність рішень та дій суб'єкта владних повноважень, яким було здійснено притягнення особи до адміністративної відповідальності та приймається відповідне рішення щодо правомірності чи протиправності таких дій і наявності правових підстав для скасування вказаного рішення.

Таким чином, адміністративний суд не вправі приймати рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, з урахуванням наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню, а оскаржена постанова скасуванню

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції рядового Білої Олени Олександрівни - задовольнити частково.

Постанову Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 червня 2017 року у справі №343/875/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора патрульної поліції поліцейської роти №3 БПП в м. Івано-Франківську Білої Олени Олександрівни №681608 від 18.05.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
М. В. Костів
Повний текст постанови складено 15.09.2017р.