Справа № 804/3399/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2017 р. Справа № 804/3399/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо включення чи не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб;
- зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» включити позивача із сумою 20 000,00 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 13.05.2016 року між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено Договір банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту)» № 980-027-000003847. Також 13.05.2016 року ОСОБА_1 з Банком, який вчиняв дії від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр», був укладений договір № 980-027-000238650, відповідно до умов якого кошти в розмірі 20 000,00 грн. були передані у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр». Після оголошення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» позивач звернувся до банківської установи із запитом про включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» було повідомлено позивача, що правочин з перерахування коштів в розмірі 20 000,00 грн. з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» на рахунок позивача визнано нікчемним. Таким чином, позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства України, у зв'язку з чим просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В судове засідання 02.08.2017 року позивач не зявився, представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи та з яких вбачається, що фактично позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - розрахунковий центр» було укладено договір позики, а тому кошти позивача були залучені фінансовою установою як позика з подальшим поверненням на рахунок позикодавця. На виконання приписів законодавства Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було проведено перевірку правочинів на предмет нікчемності, за результатами якої встановлено факти ризикової діяльності ПАТ «Банк Михайлівський», а саме банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договори відступлення прав вимоги, за якими проведено кредитну операцію з юридичною особою. При цьому банком було порушено обмеження, які раніше були застосовані Правлінням Національного банку України. За вказаних обставин позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду письмові пояснення, в яких просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав того, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб перед позивачем не виникло жодних обовязків, так як при складанні Загального реєстру використовувалась виключно інформація, що наявна в переданому Уповноваженою особою Переліку вкладників.
З огляду на приписи ст. 41, ч. 4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, здійснивши аналіз норм матеріального права, яким врегульовані спірні правовідносини, суд при прийняті постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Згідно вказаного ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. передані Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - розрахунковий центр», які були зараховані платіжним дорученням № 2580845 від 13.05.2016 року.
Виписка по рахунку позивача свідчить про те, що 19.05.2016 року на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський» було повернуто суму у розмірі 20 000,00 грн. від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та проценти у розмірі 73,77 грн.
Суд також зазначає, що 22.12.2015 року Правлінням Національного банку України винесено Постанову №217/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», якою установлено факт здійснення Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» ризикової діяльності, віднесено його до категорії проблемних строком на 180 днів та запроваджено обмеження в діяльності.
27.04.2016 року Правлінням Національного банку України винесено Постанову №295/БТ «Про окремі питання діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» та внесення змін до постанови Правління Національного банку України від 22.12.2015 р.», якою введено певні обмеження діяльності Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський».
18.05.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно- розрахунковий центр» та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладено Договір відступлення права вимоги № 1805 згідно з умовами якого ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр» (Первісний кредитор) в порядку і на умовах даного ОСОБА_3 зобовязується відступати Новому кредитору (ПАТ «Банк Михайлівський») права вимоги, належні Первісному кредитору, за кредитними договорами (із забезпеченням), укладеними з фізичними особами, права вимоги за якими належать Первісному кредитору.
19.05.2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно- розрахунковий центр» та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» укладено договір відступлення права вимоги № 1, згідно з умовами якого ТОВ «Інвестиційнорозрахунковий центр» (Первісний кредитор) в порядку і на умовах даного ОСОБА_3 зобовязується відступати Новому кредитору (ПАТ «Банк Михайлівський») права вимоги, належні Первісному кредитору, за договорами купівлі продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені між Первісним кредитором та юридичними особами.
До договорів складені реєстри кредиторів та акти приймання-передачі кредитних справ.
01.06.2016 року Тимчасовою адміністрацією Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» складено акт № 2 «Про проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів), які відповідають критеріям нікчемності.
В акті зазначено про виявлення правочинів, які мають ознаки нікчемності виконання 19.05.2016 року Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12 160 фізичних осіб у сумі 1 298 015 973,74 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Додатку 2 до акту № 2 від 09.06.2016 р., складеного та підписаного Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, в перелік вкладників, платіжні документи яких від Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно - розрахунковий центр» були 19.05.2016 р. виконані Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», входить і ОСОБА_1, сума коштів 20 073,77 грн.
01.06.2016 року Тимчасовою адміністрацією Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» винесено наказ № 42/2, яким затверджено результати перевірки правочинів, викладені в акті № 2 від 01.06.2016 року, відповідно до якого встановлена нікчемність правочинів та застосовано наслідки нікчемності правочинів з подальшим виданням відповідного розпорядження.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду строк тимчасової адміністрації продовжено до 22.07.2016 року та продовжено повноваження Уповноваженої Фонду на здійснення тимчасової адміністрації до 22.07.2016 року включно.

В подальшому, на підставі постанови Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» від 12.07.2016 року №124-рш, виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку» від 12.07.2016 року №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та призначено Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_4 з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року включно.

Повідомленням, що розміщено на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, вкладників ПАБ «Банк Михайлівський» повідомлено, що з 15 липня 2016 року розпочинаються виплати коштів вкладникам зазначеного банку, для отримання яких вкладники можуть звернутися в період з 15.07.2016 року до 26.08.2016 року включно до установ банків-агентів Фонду: ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «ОСОБА_5 Дніпро», ПАТ «КРЕДОБАНК», ПАТ «ПУМБ», ПАТ КБ «Правекс-Банк», АТ «Таскомбанк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду №1702 від 01.09.2016 року призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора банку ОСОБА_2 з 05.09.2016 року.

Таким чином, на момент віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних, на розрахунковому рахунку позивача знаходилися грошові кошти у розмірі 20 000 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку №0901, відкритого на імя позивача.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків регулюються та визначаються Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 № 4452-VI (далі Закон № 4452-VI).

Згідно із положеннями п. 3 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI, вклад це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа-підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону № 4452-VI).

Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банк (підпункт 17 частини першої статті 2 Закону №4452-VІ).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 4452-VІ, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 11 та частини третьої статті 12 Закону № 4452-VІ, виконавча дирекція Фонду здійснює управління поточною діяльністю Фонду. Виконавча дирекція Фонду має такі повноваження у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: 1) визначає порядок ведення реєстру учасників Фонду; 2) визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до розділу V цього Закону; 3) визначає порядок ведення банками бази даних про вкладників та ведення Фондом відповідної узагальненої бази даних; 3-1) призначає працівників, до повноважень яких належить проведення моніторингу стану дотримання банком вимог порядку формування та ведення баз даних про вкладників, проведення банком банківських операцій, у тому числі збір інформації та копій документів, необхідних для підготовки проекту плану врегулювання, забезпечення проведення оцінки активів банку в порядку, встановленому Фондом (у тому числі заборгованості за кредитами перед банком, наявності та вартості забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами, заборгованості за цінними паперами, що є у власності банку, вимог банку до клієнта за списаною безнадійною заборгованістю та наявності і вартості забезпечення виконання зобов'язань за такою заборгованістю тощо); 4) приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 5) затверджує порядок визначення банків-агентів та визначає на підставі цього порядку банків-агентів; 6) приймає рішення про оплату Фондом витрат, пов'язаних із процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, у межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радою Фонду; 7) встановлює вимоги до змісту договорів банківського вкладу, договорів банківського рахунка з питань, що стосуються функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб; 8) встановлює додаткові вимоги до порядку розкриття банками інформації для вкладників про умови надання банківських послуг із залучення вкладів.

У відповідності до ч. 1 статті 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI.

Так, Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється в останній день перед початком процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку) (ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Згідно з ч. 2 статті 27 Закону № 4452-VI, Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого Уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладником на офіційному веб-сайті Фонду Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий курєр» або «Голос України». Інформація про вкладника у переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства (ч. ч. 3, 4 ст. 27 Закону № 4452-VI).

Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI, протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Разом з тим, суд зазначає, що вказані підстави нікчемності правочинів (договорів), які зазначені у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не мають відношення до правочинів, вчинених ПАТ «Банк Михайлівський» у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку). Крім того, висновок відповідача щодо нікчемності правочину, а саме, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» у розмірі 73,77 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору № 980-027-000238650 від 13.05.2016 року» та у розмірі 20 000,00 грн. з призначенням платежу - «Повернення коштів згідно з договором №980-027-000238650 від 13.05.2016 року», не обґрунтований належними доказами.

Частиною 2 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Приписами ч.1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Суд зазначає, що повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено 19.05.2016 року, що підтверджується повідомленням уповноваженої особи про нікчемність правочину та випискою з банку.

Отже, грошові кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточному рахунку позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

Відповідно до п.5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 року за №14 Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, вищевказаним пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Суд зауважує, що відповідачем по справі не було надано доказів, які б свідчили про те, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави; що внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту) банк взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, або умови договору передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Відповідно до приписів ч.3 ст. 228 ЦК України, питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та банком не надано.

Отже, відповідачем по справі не було доведено наявність підстав для не включення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ «Банк Михайлівський», за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог позивача.

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити стосовно правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постановах від 16.02.2016 року у справі №21-4846а15 та від 15.06.2016 року у справі №826/20410/14, щодо того, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Так, згідно з ч. 1 ст. 244-2 КАС України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

У даному випадку суд вважає за доцільне та необхідне відступити від правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду України виходячи із нижче викладених мотивів.

З аналізу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд доходить висновку, що вказаним Законом регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку ГПК України.

Однак, суд звертає увагу на те, що в даній адміністративній справі вирішуються спірні відносини в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним у даному випадку.

Системний аналіз положень вищезазначеного Закону дає підстави суду вважати, що в даному випадку ліквідаційна процедура, яка застосовується при ліквідації банку в силу відмінного правового регулювання відрізняється від процедури передбаченої Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Зокрема, в силу положень статті 7 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» порядок ліквідації банкрута здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства.

Тобто, необхідною умовою для застосування до спірних правовідносин в частині задоволення кредиторських вимог в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є безпосередня наявність порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Натомість, у даному випадку, ліквідація банку, здійснюється на підставі Постанови Правління Національного банку України в рамках Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким в свою чергу не передбачено порушення справи про банкрутство в господарському суді, а тому, в даному випадку застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до спірних правовідносин не підлягає і, як наслідок, відсутні підстави для відмови у відкритті провадження у справі чи закриття провадження у справі з підстав непідсудності.

Суд вважає за необхідне окремо зазначити, що правовідносини між Фондом і вкладниками, які претендують на отримання відшкодування за рахунок коштів Фонду, складаються без участі банка-боржника.

Учасниками цих правовідносин є виключно вкладники та Фонд, і саме в них виникають відповідні права та обов'язки.

Банк, який ліквідується, жодним чином не впливає на той факт, чи буде особу включено до переліку тих, хто має право на відшкодування за рахунок коштів Фонду. Це питання відповідно до норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вирішує виключно Фонд. Отже, правовідносини між Фондом та вкладниками не породжують прав та обов'язків для банку.

Підсумовуючи вищевказане суд зазначає, що за своїм характером спір між Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб і вкладниками банку щодо включення відповідних фізичних осіб до переліку вкладників, які мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, є публічно-правовим.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідачем в ході розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про правомірність прийнятих ним рішень, у звязку із чим, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Розподіл судових витрат слід здійснити у відповідності до положень ч. 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2, третя особа - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 щодо не включення ОСОБА_1 до Переліку вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобовязати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 із сумою 20 000,00 грн. до Переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та надати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про позивача для внесення даних позивача до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Судові витрати в розмірі 1280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 копійок) стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» ОСОБА_2.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_6