Справа № 826/201/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/201/17

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

14 вересня 2017 року № 826/201/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І., розглянувши у порядку письмового провадження справу Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко і К" про стягнення заборгованості у розмірі 171162,49 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко і К", в якому просить:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко і К" суму заборгованості у розмірі 171162, 49 грн., з усіх наявних відкритих рахунків у банках обслуговуючих такого платника податків.

Ухвалою від 30 січня 2017 року відкрито скорочено провадження у справі №826/201/17.

В подальшому, до суду надійшли письмові заперечення проти позовних вимог. На підставі ч.4 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу за загальними правилами цього Кодексу.

У судовому засіданні 11.09.2017 року позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не прибув.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафу (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У розумінні пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України "податковий борг" - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В свою чергу у відповідності до норм абз.1 п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем зазначено, що в даному випадку сума податкового боргу виникла у зв'язку з несплатою податкових зобов'язань з:

- податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки (код платежу 18010400) на загальну суму 171 162, 49 грн.

Окружний адміністративний суд міста Києва не погоджується з позовними вимогами ДПІ у Солом’янському районі та вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Відповідно до пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов’язаний самостійно визначити суму грошових зобов’язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов’язань, суми бюджетного відшкодування та/або від’ємного значення об’єкта оподаткування податком на прибуток або від’ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Пункт 57.1 статті 57 Податкового кодексу України встановлює, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 57.3 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов’язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов’язаний сплатити нараховану суму грошового зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно пункту 95.2 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів та продаж майна платника податків проводяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Водночас судом встановлено, що станом на день розгляду даної справи Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко і К" сплатило суму податкового боргу у розмірі 171 162, 49 грн., що підтверджується наявними у справі доказами:

- Платіжним дорученням №823 від 13 грудня 2016 року ТОВ "Ніко і К" здійснило оплату на рахунок УКДСУ у Голосіївському районі ГУ ДКСУ у м. Києві 57 054,17 грн. (п'ятдесят сім тисяч п'ятдесят чотири грн. 10 коп.) з призначенням платежу: *;101;24368443;Податок на нерухомість за 2 квартал 2015 року.

- Платіжним дорученням №825 від 15 грудня 2016 року ТОВ "Ніко і К" здійснило оплату на рахунок УКДСУ у Голосіївському районі ГУ ДКСУ у м. Києві 114108,34 грн. (сто чотирнадцять тисяч сто вісім грн. 34 коп.) з призначенням платежу: *;101;24368443;Податок на нерухомість за 4 квартал 2015 року.

Доказів на спростування зазначеного та факту наявності у позивача станом на момент ухвалення даного рішення податкового боргу з податку на нерухоме майно, матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ДПІ в Голосіївському районі є не доведеними, не підтверджуються необхідними доказами, та задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 158 - 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні адміністративного позову Державній податковій інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві відмовити повністю.

Постанова за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку. Строк для подання апеляційної скарги стороною або іншою особою, яка брала участь у справі, обчислюється з моменту отримання копії постанови.

Постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною.

Суддя В.І. Келеберда