Справа № 599/479/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/6293/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді - Мікули О.І.,

суддів - Курильця А.Р., Кушнерика М.П.,

з участю секретаря судового засідання - Федчук М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області на постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

Позивач - ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача - Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду у встановленому чинним законодавством України порядку її клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати Млиновецьку сільську раду Зборівського району Тернопільської області розглянути її заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Постановою Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області щодо не розгляду у встановленому чинним законодавством України порядку клопотання ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1. Зобов'язано Млиновецьку сільську раду Зборівського району Тернопільської області розглянути заяву ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що незадоволення заяви позивача в її вимогах щодо дозволу на розроблення проекту землеустрою про передачу їй у власність земельної ділянки не можна розцінювати як бездіяльність органу владних повноважень. При розгляді неодноразових звернень ОСОБА_2, Млиновецька сільська рада виходила з того, що у користуванні спадкодавця ОСОБА_3 були земельні ділянки загальною площею 0,1803 га, а позивач безпідставно претендує на 0,2382 га, що на 0,0579га більше закріпленої площі. У зв'язку з цим, відповідачем проведено обстеження земельної ділянки позивача та суміжного землекористувача і прийнято рішення №90 від 28 липня 2016 року за результатами розгляду звернення ОСОБА_2 Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до вимог ч.2 ст.8 Закону України «Про звернення громадян» не розглядаються повторнi звернення одним i тим же органом вiд одного i того ж громадянина з одного i того ж питання, якщо перше вирішено по суті, що має місце у спірних правовідносинах. Просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

Представники відповідача (апелянта) - ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважають висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просять скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Позивач - ОСОБА_2 та представник позивача - ОСОБА_6 подали заперечення на апеляційну скаргу, у судовому засіданні не погодилися з доводами апеляційної скарги і вважають, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення, просять залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2016 року у справі №599/115/16-ц визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 після померлої ОСОБА_3

Вказане право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 29 лютого 2016 року, що підтверджується інформаційною довідкою №54435184 від 02 березня 2016 року.

Згідно з довідкою Млиновецької сільської ради Зборівського району №16 від 31 березня 2016 року земельна ділянка, що знаходилась у користуванні померлої ОСОБА_3 не була приватизована чи викуплена.

Позивач - ОСОБА_2 22 липня 2016 року звернулася до Млиновецької сільської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для розміщення та обслуговування будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. До заяви долучила копію інформаційної довідки з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно (№54435184 від 02 березня 2016 року) та кадастровий план земельної ділянки НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області №90 від 28 липня 2016 року відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, оскільки поданий нею кадастровий план суперечить дешифровці аерофотозйомки і обліку земель, с. Тустоголови проведеної в 1971 році, а також акту складеного комісією сільської ради з питань земельних відносин агропромислового комплексу та екології від 30 травня 2016 року, яким встановлено, що позивачем самовільно загороджено земельну ділянку, яка належить ОСОБА_7, згідно з проведеними аерозйомками 1971 року, чим створено перешкоду щодо вільного заїзду на земельну ділянку ОСОБА_7

16 лютого 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Млиновецької сільської ради з заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1. До заяви долучила копії кадастрового плану земельної ділянки, рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2016 року, копії паспорта та ідентифікаційного коду, копію інформаційної довідки з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно (№54435184 від 02 березня 2016 року) та копію технічного паспорта.

Листом вих.№5 від 17 лютого 2017 року Млиновецька сільська рада повідомила позивача про те, що її питання вже було розглянуто на сесії сільської ради та прийнято рішення від 28 серпня 2016 року №90.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Млиновецька сільська рада допустила протиправну бездіяльність, не розглянувши у встановленому порядку заяву ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, а тому належним способом захисту порушеного права є зобов'язання відповідача розглянути цю заяву позивача.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст.14 Конституції України передбачає, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1,3,4 ст.116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗК України, провадиться один раз по кожному виду використання.

П."г" ч.1 ст.121 ЗК України передбачає, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст.118 ЗК України.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу.

Згідно з ч.7 ст.118 ЗК України сільська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає чіткий алгоритм дій розгляду заяв громадян про відведення у власність земельних ділянок та вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому, зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини такої відмови.

П.34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч.1, 2 ст.59 цього Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади, з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Таким чином, приписами чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, встановлено, що розгляд клопотання заінтересованої особи у вирішенні зазначеного питання повинно прийматися у формі рішення, що є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 грудня 2013 року (справа №21-358а13).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на заяву ОСОБА_2 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Млиновецька сільська рада листом вих.№5 від 17 лютого 2017 року повідомила позивача про те, що її питання вже було розглянуто на сесії сільської ради та прийнято рішення від 28 серпня 2016 року №90.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказаний лист не є ні відмовою у задоволенні заяви позивача, ні рішенням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Також, зазначений лист не містить, передбачених ч.7 ст.118 ЗК України підстав для відмови позивачу у наданні дозволу.

Таким чином, такий документ не має правового значення і не може трактуватись як належний розгляд заяви ОСОБА_2 про надання їй дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для розміщення та обслуговування будинковолодіння що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

У розумінні КАС України бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод, інтересів фізичної чи юридичної особи.

Поряд з цим, бездіяльність суб'єкта владних повноважень може бути визнана протиправною адміністративним судом лише в тому випадку, якщо відповідач ухиляється від вчинення дій, які входять до кола його повноважень та за умови наявності правових підстав для вчинення таких дій.

З долученого та оглянутого в суді апеляційної інстанції протоколу шістнадцятої сесії Млиновецької сільської ради сьомого скликання від 16 лютого 2017 року вбачається, що сільський голова - ОСОБА_5, депутат сільської ради, землевпорядник - ОСОБА_8 ознайомили депутатів сільської ради із зверненням ОСОБА_2 від 16 лютого 2017 року, вказавши, що таке аналогічне зверненню від 22 липня 2016 року, що розглянуто на сесії сільської ради 28 липня 20016 року. Разом з тим, як вбачається з цього протоколу, у ньому не зазначено, яке ж рішення з цього приводу прийнято, результат розгляду заяви ОСОБА_2 від 16 лютого 2017 року про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, що, на думку колегії суддів, з врахуванням вищенаведених правових норм свідчить про те, що Млиновецька сільська рада діяла не у спосіб, визначений законом.

Лист Млиновецької сільської ради від 17 лютого 2017 року адресований позивачці щодо її заяви від 16 лютого 2017 року про те, що її питання вже було розглянуто на сесії сільської ради від 28 липня 2016 року за №90, згідно з яким було прийняте відповідне рішення, колегія суддів не вважає належним способом діяльності відповідача.

Колегія суддів відхиляє покликання апелянта на необхідність застосування вимог ч.2 ст.8 Закону України «Про звернення громадян», оскільки у спірних правовідносинах визначено чіткий алгоритм дій, передбачений ЗК України, а також Законом України «Про місцеве самоврядування» щодо розгляду заяв (клопотань) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, і обмежень щодо повторного звернення з такою заявою (клопотанням) не встановлено.

Крім того, як вбачається з долученої до матеріалів справи заяви в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_2 22 липня 2016 року звернулася до Млиновецької сільської ради з заявою про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки для розміщення та обслуговування будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. До заяви долучила копію інформаційної довідки з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно (№54435184 від 02 березня 2016 року) та кадастровий план земельної ділянки НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Разом з тим, з заяви від 16 лютого 2017 року ОСОБА_2 долученої та оглянутої в суді апеляційної інстанції вбачається, що позивач звернулася до Млиновецької сільської ради з заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1. До заяви долучила копії кадастрового плану земельної ділянки, рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 16 лютого 2016 року, копії паспорта та ідентифікаційного коду, копію інформаційної довідки з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно (№54435184 від 02 березня 2016 року) та копію технічного паспорта.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Млиновецька сільська рада допустила протиправну бездіяльність, не розглянувши у встановленому порядку заяву ОСОБА_2 від 16 лютого 2017 року про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2382 га, комунальної форми власності, безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1, а тому належним способом захисту порушеного права є зобов'язання відповідача розглянути цю заяву позивача.

Доводи апелянта є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

При цьому, суд при вирішенні цього спору застосовує закріплений у судовій практиці Європейського Суду з прав людини принцип "належного урядування", який передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах: "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy[GC]), заява №33202/96, п.120, ECHR 2000-І; "Онер'їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява №48939/99, п.128, ECHR 2004-ХІІ; "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, п.72, від 8 квітня 2008 року і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява №10373/05, п.51, від 15 вересня 2009 року).

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Колегія суддів вважає, що відповідачем у цьому випадку не дотримано цей принцип, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст.200 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 195, 196, 200, 205, 206, 254 КАС України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Млиновецької сільської ради Зборівського району Тернопільської області залишити без задоволення, а постанову Зборівського районного суду Тернопільської області від 26 квітня 2017 року у справі № 599/479/17 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.І. Мікула

Судді: А.Р. Курилець

М.П. Кушнерик

Повний текст ухвали виготовлено 15 вересня 2017 року.