Справа № 826/9267/16
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/9267/16 Головуючий у 1-й інстанції: Смолій І.В. Суддя-доповідач: Губська О.А.
У Х В А Л А

Іменем України

14 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Губської О.А.

суддів: Парінова А.Б., Беспалова О.О.

за участю: секретаря судового засідання Сергієнко Т.О.,

представників позивача Ліхунової Л.М., Хомякова О.В., Птухи С.С., Федорчука Ю.К.

представника відповідача Норця В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (Офісу великих платників податків ДФС) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року у справі за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» до Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (Офісу великих платників податків ДФС), третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до суду із позовом до Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (Офісу великих платників податків ДФС), третя особа Державна казначейська служба України, у якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у не вчиненні дій, направлених на повернення підприємству з іноземними інвестиціями "Тойота-Україна" надміру сплаченої суми з податку на прибуток підприємств у розмірі 33 655 473,00 гри. на підставі листа від 07.12.2015 вих. № 20357-15; зобов'язати відповідача вчинити дії щодо відображення в інтегрованій картці платника податків - ПІІ "Тойота-Україна" коректних показників з податку на прибуток (код класифікації доходів бюджету 11020300) станом на 07.12.2015, зокрема, відобразити наявне позитивне сальдо розрахунків (переплата) станом на 07.12.2015, у розмірі 34 302 597,79 грн.; зобов'язати відповідача підготувати висновок про повернення на поточний рахунок ПП "Тойота-Україна" надміру сплаченої суми з податку на прибуток підприємств на підставі заяви № 20357-15 від 07.12.2015 у розмірі 33 655 473,00 грн. та подати його для виконання до Державної казначейської служби України.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року позов задоволено.

На вказане судове рішення контролюючим органом подано апеляційну скаргу, у якій скаржник ставить питання про скасування названої постанови суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити. Представники позивача заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних обставин.

З матеріалів справи встановлено, що позивачем на адресу податкового органу подано заяву від 07.12.2015 №20357-15 про повернення коштів на поточний рахунок ПІІ "Тойота-Україна" в частині переплати з податку на прибуток підприємств на суму 33655473,00 грн.

Заявник вказував на те, що протягом 2013-2015 років сума нарахованих зобов'язань з податку на прибуток підприємств, з урахуванням всіх уточнюючих розрахунків до декларацій з податку на прибуток підприємств, які подавалися підприємством, склала 339041780,88 грн., поряд із цим, сплачено було 372697253,88 грн., відповідно, сума переплати, яка підлягає поверненню, становить 33655473,00 грн.

Листом від 28.12.2015 №27734/10/28-10-20-3-20 відповідач відмовив позивачеві у поверненні коштів, посилаючись на те, що переплата в картці особового рахунку по платежу податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів є меншою, ніж зазначена підприємством. Також запропоновано провести звіряння розрахунків з бюджетом з зазначеного податку.

Позивач, вважаючи бездіяльність відповідача щодо невчинення дій, направлених на повернення підприємству з іноземними інвестиціями "Тойота-Україна" надміру сплаченої суми з податку на прибуток підприємств у розмірі 33 655 473,00 гри., звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд попередньої інстанції мотивував своє рішення тим, що у згадувані періоди контролюючим органом не проводилося перевірок ПІІ «Тойота-Україна» з питань дотримання податкового законодавства, що визнано представником відповідача, доказів наявності у підприємства податкового бору відповідачем також не надано, тому суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача щодо повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 33655473,00 грн. на підставі поданої підприємством заяви та наявність правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши правову оцінку обставин справи, повноту їх встановлення та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права, з урахуванням доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.115 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, надміру сплачені грошові зобов'язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Згідно з підпунктом 17.1.5 пункту 17.1 статті 17 Податкового кодексу України, платнику податків надано право на залік чи повернення надміру сплачених, а також надміру стягнутих сум податків та зборів, пені, штрафів у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до підпункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Згідно з пунктами 43.1 - 43.6 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов'язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов'язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків.

Обов'язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов'язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов'язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.

Контролюючий орган не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів протягом п'яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов'язань платникам податків здійснюється з бюджету, у який такі кошти були зараховані.

Відповідно до пунктів 5, 9 та 10 чинного на час виникнення спірних відносин Порядку взаємодії територіальних органів Міністерства доходів і зборів України, місцевих фінансових органів та територіальних органів Державної казначейської служби України у процесі повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань, затвердженого спільним наказом Міністерства доходів і зборів України та Міністерства фінансів України від 30 грудня 2013 року №882/1188, повернення помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виключно на підставі заяви платника податку (за винятком повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку на доходи фізичних осіб, які розраховуються органом Міндоходів на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку), яка може бути подана протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми.

Висновки реєструються органами Казначейства в Журналі обліку висновків, який ведеться в електронному вигляді за формою згідно з додатком 4 до цього Порядку.

На підставі отриманих висновків відповідний орган Казначейства здійснює повернення платникам податків помилково та/або надміру сплачених сум грошових зобов'язань у визначеному законодавством порядку.

Судом першої інстанції з матеріалів справи правильно встановлено, що протягом 2013-2015 років сума нарахованих зобов'язань з податку на прибуток підприємств, з урахуванням всіх уточнюючих розрахунків до декларацій з податку на прибуток підприємств, які подавалися підприємством, склала 372010514,00 грн., поряд із цим, сплачено було 406303241,76 грн. крім того, станом на 1 січня 2013 року позитивне сальдо розрахунків (переплата) становила 9870,03 грн., відповідно, позитивне сальдо розрахунків станом на 7 грудня 2015 року становить 34302597,79 грн.

Факт здійснення оплати у 2013-2015 роках ПІІ "Тойота-Україна" задекларованих сум авансових внесків з податку на прибуток підприємства підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (т. 1 а.с. 48-103).

Позивачем, згідно з поданою ним 07.12.2015 заявою, було заявлено до повернення 33655473,00 грн.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує, що у судовому засіданні 07.09.2017 представником відповідача підтверджено обставини існування у позивача такої переплати. При цьому на поставлене представником позивача питання щодо цього, представник податкового органу зазначила, що не заперечує ані щодо факту існування переплати, ані щодо розміру.

У матеріалах справи наявні акти щодо стану розрахунків з податку на прибуток по вказаному підприємству. Так, в акті від 10.10.2013 №8100-20 зазначено, що станом на 01.01.2013 в графі "позитивне сальдо розрахунків з бюджетом" становить 9870,03 грн., а станом на 10.10.2013 в графі "позитивне сальдо розрахунків з бюджетом" зазначено 30409594,49 грн. В актах за 2014 №909-20 від 30.05.2014 та №4583-20 від 03.06.2014 в графах "позитивне сальдо розрахунків з бюджетом" зазначено 30400000,00 грн.

Проте, у подальшому, обліковувана за позивачем сума переплати з податку на прибуток перестала за ним обліковуватися.

Згідно з доводами відповідача, подана ПІІ «Тойота-Україна» податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2013 рік (від 27.02.2014 № ) рознесена до інтегрованої картки платника за терміном нарахування 11.03.2014 в сумі (-12858,42) грн. Значення рядка 14 зменшено на значення рядка 13.5.1 додатку ЗП та різниця відображена в ІКП по авансових внесках з податку па прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів (КБК 11023300) за умови: значення рядка 13.5.1 Додатка ЗП не може перевищувати значення (рядок 11+рядок 12+сума податку па прибуток від операцій з торгівлі цінними паперами -(рядок 13.1 + рядок 13.2 + рядок 13.6 + рядок 13.7 Додатка ЗП до рядка 13)). У зв'язку із зазначеним, Офісом нарахування в інтегрованій картці платника податку на прибуток підприємств вірно відображено, згідно алгоритму який формувався з урахуванням вимог п.п. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України.

Так, в акті від 13.03.2015 №1123-20 податковим органом відображено, що у товариства за платежем "авансові внески з податку на прибуток", в графі "від'ємне сальдо розрахунків з бюджетом (без урахування пені) зазначено суму 30400000,00грн., в графі "несплачена пеня" зазначено суму 800061,12грн., в графі донараховано "пеня" - 2091094,50грн, в графі "погашення пені" - 3891155,62 грн.

З наведених доводів відповідача випливає, що саме застосування зазначеного "алгоритму", який опубліковано у листі Міністерства доходів і зборів України №3194/7/99-99-19-03-01-17 від 7 листопада 2014 року «Про подання податкової звітності з податку на прибуток за 2013 рік», спричинило «зникнення» з інтегрованої картки позивача суми переплати.

Такі доводи колегія суддів оцінює критично, з огляду на те, що вказаний лист не є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України, а відтак не є обов'язковим до застосування, а тому переплата з податку на прибуток підприємств перестала обліковуватися за позивачем в інтегрованій картці платника за відсутності для цього правових підстав.

При цьому, судом першої інстанції правильно встановлено, що в період з 2013 року по 2015 рік податковим органом не проводились перевірки господарської діяльності позивача, податкові повідомлення-рішення не приймалися, податкові вимоги про сплату податкового боргу не виносилися та на адресу позивача не надсилалися.

Як вбачається зі змісту зворотного боку картки платника податків, за позивачем обліковується пеня, проте підстав її виникнення, з урахуванням встановлених вище обставин, відповідач пояснити не зміг.

Зазначені обставини знайшли підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом, зокрема у судовому засіданні 07.09.2017, це підтверджено представником відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КАС України обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватися перед судом, якщо проти цього не заперечують сторони і в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Отже, під час вирішення даної адміністративної справи встановлено, що позитивне сальдо розрахунків (переплата) у позивача по податку на прибуток підприємств станом на 7 грудня 2015 року - час звернення до контролюючого органу із заявою про повернення коштів на поточний рахунок ПІІ "Тойота-Україна", становила 34302597,79 грн. Поряд із цим, встановлено відсутність у позивача на цю ж дату податкового боргу.

Таким чином, позивачем не було порушено норм законодавства, водночас відповідач протиправно не вчиняє дій, направлених на повернення позивачу суми надміру сплачених грошових зобов'язань в розмірі 33655473,00 грн. на підставі поданої заяви.

Стосовно вимог позивача про зобов'язання відповідача вчинити дії щодо відображення в інтегрованій картці платника податків - ПІІ "Тойота-Україна" коректних показників з податку на прибуток, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 р. І Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 05.12.2013 року № 765 (чинного на час виникнення спірних правовідносин; надалі - Порядок), визначено, що інтегрована картка платника - це форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником (п. 1 р. ІІ Порядку).

Згідно з п. 1 р. ІІІ Порядку нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов'язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов'язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов'язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням).

Відповідно до п. 11 р. ІІ Порядку форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов'язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Наведені норми права дають підстави для висновку про наявність у платника матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан платежів до бюджету.

Аналогічну правову позицію висловлено Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 18 жовтня 2016 року № К/800/9118/16, від 08 листопада 2016 року № К/800/22508/16.

Так, під час розгляду даної справи вище встановлено, підтверджено матеріалами справи та сторонами, в тому числі відповідачем, існування у позивача переплати з податку на прибуток станом на 7 грудня 2015 року становить 34302597,79 грн., проте у подальшому вказана переплата перестала обліковуватися у інтегрованій картці позивача.

Юридичним наслідком цього є неможливість як зарахування цих коштів у погашення податкових зобов'язань у наступних періодах (на чому наполягає відповідач), так і повернення суми переплати на рахунки позивача (на чому наполягає позивач).

При цьому основним і єдиним мотивом відмови позивачеві у задоволенні його заяви, згідно з листом відповідача від 28.12.2015 №27734/10/28-10-20-3-20 вказано те, що переплата в картці особового рахунку по платежу податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів є меншою, ніж зазначена підприємством.

Тому, у межах даного спору, з огляду на встановлені у справі обставини, на думку апеляційного суду, стверджувати про те, що ведення податковим органом оперативного обліку не порушує прав платника та не спричиняє для нього правових наслідків, не можна, оскільки порушення прав платника наразі беззаперечно підтверджується матеріалами справи.

За таких обставин та нормативно-правового регулювання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду у частині його вимог про зобов'язання відповдіача вчинити дії щодо відображення в інтегрованій картці платника податків - ПІІ "Тойота-Україна" коректних показників з податку на прибуток станом на 07.12.2015, колегія суддів відхиляє, оскільки станом на час розгляду та вирішення справи судом першої інстанції та її перегляду апеляційним судом, некоректне відображення зазначених показників з податку на прибуток у інтегрованій картці платника податків продовжувало існувати.

Іншими словами, порушення прав позивача, про захист яких він просить, відбувалось і на момент звернення до суду з цим позовом, а тому правові підстави для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду у цій частині вимог, на переконання колегії суддів, відсутнє.

Також скаржник у своїй апеляційній скарзі в обґрунтування правомірності дій відповідача посилається на положення пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України, в силу яких у разі, якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного періоду, перевищує суму податкових зобов'язань підприємства - емітента корпоративних прав за податком на прибуток такого звітного періоду, сума такого перевищення переноситься у зменшення податкових зобов'язань наступного податкового періоду, а при отриманні від'ємного значення об'єкта оподаткування такого наступного періоду - на зменшення податкових зобов'язань майбутніх податкових періодів.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що Законом України від 4 липня 2013 року № 403-VII, що набрав чинності 4 серпня 2013 року, до Податкового кодексу України внесено зміни, які дозволяли платникам податків враховувати сплату авансового внеску під час виплати дивідендів в оплату щомісячних авансів з податку на прибуток.

Так, після доповнень згідно із цим Законом до Податкового кодексу України у його абзацах п'ятому та шостому пункту 57.1 статті 57 встановлено, що на суму сплачених авансових внесків з податку на прибуток при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 Кодексу (в тому числі за наслідками попередніх звітних (податкових) періодів) зменшується сума авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом. Якщо сума авансових внесків з податку на прибуток, сплачена при виплаті дивідендів відповідно до пункту 153.3 статті 153 Податкового кодексу України перевищує суму авансових внесків з податку на прибуток, визначених цим пунктом, сума перевищення зараховується у зменшення авансових внесків, визначених цим пунктом, у наступних звітних місяцях до повного її погашення.

Водночас, апеляційний суд наголошує на тому, що, як слідує зі змісту листа відповідача від 28.12.2015 №27734/10/28-10-20-3-20, підставою для відмови позивачеві у поверненні переплати відповідач зазначив те, що переплата в картці особового рахунку по платежу податок на прибуток підприємств, створених за участю іноземних інвесторів є меншою, ніж зазначена підприємством.

Водночас, відповідач не обґрунтовував свою позицію неможливістю повернення суми переплати положеннями пп. 153.3.4 п. 153.3 ст. 153 Податкового кодексу України, оскільки станом на час звернення позивача із заявою від 07.12.2015, діяв ПК в іншій редакції, і вказані положення вже втратили чинність, що унеможливлювало перенесення сум переплати у зменшення податкових зобов'язань в наступних періодах, натомість переплата у підприємства продовжувала існувати.

Пунктами 9.1, 9.4 ст. 9 ПК України встановлено вичерпний перелік загальнодержавних податків та зборів, за яким передбачено тільки такий вид податку як «податок на прибуток підприємств». Таким чином, термін «авансовий внесок з податку на прибуток» зазначає строк сплати одного й того ж виду податку - «податок на прибуток підприємств», а саме його попередню оплату - авансування до наступного терміну сплати за підсумками річної декларації.

Посилання скаржника на положення пп. 57.1--1.2 п. 57.1-1 ст. 57 ПК України також відхиляються з огляду на те, що у вказаною нормою не передбачено регулювання відносин у разі наявності переплати.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та дотриманні норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування оскаржуваного судового рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 160, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (Офісу великих платників податків ДФС) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року у справі за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «Тойота-Україна» до Міжрегіонального головного управління ДФС-Центральний офіс з обслуговування великих платників податків (Офісу великих платників податків ДФС), третя особа Державна казначейська служба України про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити дії - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 червня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання ухвали в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддяО.А. Губська

СуддяА.Б. Парінов

СуддяО.О. Беспалов

Повний текст ухвали виготовлено 14.09.2017

Головуючий суддя Губська О.А.

Судді: Парінов А.Б.

Беспалов О.О.