Справа № 803/1004/17
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року Справа № 803/1004/17

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

при секретарі Головатій І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіної Марини Анатоліївни, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправним і скасування повідомлення, визнання протиправною бездіяльності, зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» Славкіної Марини Анатоліївни (далі - Уповноважена особа, відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд, відповідач-2) про визнання протиправним і скасування повідомлення про нікчемність від 30.01.2017 №397, визнання протиправною бездіяльності щодо не затвердження реєстру вкладників відповідно до наданого Уповноваженою особою переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, зобов'язання Фонду затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (далі - ПАТ «Златобанк») із включенням ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Златобанк», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно із Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 №4452-VI (далі - Закон №4452-VI), оскільки є вкладником ПАТ «Златобанк» згідно угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір поточного рахунку) від 28.11.2014 та угоди про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №074996 (договір банківського вкладу) від 28.11.2014. З 13.05.2015 розпочалася процедура ліквідації банку, однак позивача до переліку вкладників для отримання відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не включили. У зв'язку з чим, позивач для поновлення своїх прав звернувся із позовом до суду.

Під час розгляду Волинським окружним адміністративним судом справи №803/502/16 позивачу із пояснень Уповноваженої особи від 20.04.2016 стало відомо про включення його до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, однак Фондом не вчинено дій на затвердження змін (доповнень) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «Златобанк» із включенням позивача як вкладника ПАТ «Златобанк», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, на письмові звернення Фонд повідомив позивача, що в переліку, переданому Уповноваженою особою відсутня інформація про його вклади, а питання внесення змін до вказаного переліку відноситься до компетенції Уповноваженої особи.

08.02.2017 на адресу позивача надійшло повідомлення Уповноваженої особи від 30.01.2017 №397 про нікчемність правочину, в якому вказано, що Уповноваженою особою в результаті перевірки виявлено, що 28.11.2014 з поточного рахунку, відкритого юридичній особі СП ТзОВ «Луцьктехнобуд», на рахунок позивача надійшла сума 130000,00 грн., такі дії мають ознаки нікчемності за пунктам 9 та пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI.

Позивач вважає протиправним вказане повідомлення про нікчемність правочину, оскільки відповідачем-1 порушено вимоги статті 38 Закону Закон №4452-VI, яка передбачає вичерпний перелік підстав для визнання правочинів неплатоспроможного банку нікчемними, а також не надано доказів на підтвердження факту незаконного зарахування коштів на рахунок позивача.

Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 12.09.2017 (а.с.124), просить скасувати накази Уповноваженої особи від 08.04.2015 №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів» та від 17.01.2017 №17/01.17-02 «Про внесення змін до наказу №164/1 від 08.04.2015 р.» в частині віднесення до нікчемних правочинів транзакції за рахунками ОСОБА_1, визнати протиправною бездіяльність Фонду щодо не затвердження реєстру вкладників відповідно до наданого Уповноваженою особою переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, зобов'язати Фонд затвердити зміни (доповнення) до Загального реєстру відшкодувань вкладникам ПАТ «Златобанк» із включенням ОСОБА_1 як вкладника ПАТ «Златобанк», який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали із наведених у позовній заяві підстав, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача-1 в поданих суду запереченнях на адміністративний позов позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що кошти перераховані СП ТзОВ «Луцьктехнобуд» на рахунок позивача не є власними коштами ОСОБА_1 та не являються вкладом в розумінні Закону №4452-VI, відтак вказана операція на підставі пункту 7 статті 38 вказаного Закону наказами від 08.04.2015 № 64/1 та від 17.01.2017 №17/01.17-02 віднесена до нікчемних із застосуванням наслідків нікчемності транзакцій. Крім того, зазначив, що у зв'язку з оновленням інформації, листом від 21.03.2016 за вих. №713 до Фонду було поданий пакет документів, яким запропоновано внести зміни до переліку вкладників, що мають право на відшкодування за рахунок коштів Фонду, в тому числі і щодо позивача ОСОБА_1 (а.с.84-86).

Відповідач-1 в судове засідання 12.09.2017 не прибув, свого представника не направив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі неприбуття відповідача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин розгляд справи може не відкладатися і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

З врахуванням того, що представником відповідача-1 подані заперечення на адміністративний позов ОСОБА_1, суд вирішив здійснювати розгляд справи у відсутності представника відповідача.

В письмових запереченнях на адміністративний позов представник відповідача-2 позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що зі сторони Фонду жодних неправомірних дій або бездіяльності по відношенню до позивача не вчинялось, оскільки позивача не було включено Уповноваженою особою до переліку, а відтак Фонд не мав правових підстав здійснювати відповідні дії щодо включення його до Загального реєстру та виплати відшкодування. Крім того, зазначив, що вимоги позивача носять ознаки передчасності, оскільки у разі надходження додаткової інформації від Уповноваженої особи Фонд автоматично включить позивача до Загального реєстру без будь-яких рішень судів.

Представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, однак у поданих суду запереченнях просив розгляд справи проводити у його відсутності (а.с.36-38).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 28.11.2014 у між ПАТ «Златобанк» та позивачем було укладено угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (договір поточного рахунку), відповідно до умов якої банк відкриває клієнту поточний рахунок №3530 (а.с.14) та угоду про приєднання до публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №074996 (договір банківського вкладу) від 28.11.2014, відповідно до умов якої банк відкриває клієнту вкладний (депозитний) рахунок №3530 з початковою сумою вкладу 130000,00 грн. (а.с.15).

Як слідує із виписки по особовому рахунку №3530 з 28.11.2014 по 12.11.2015, на вказаний рахунок 28.11.2014 зараховано кошти в сумі 130000,00 грн. (а.с.89).

Згідно меморіального ордеру від 28.11.2014 №553600 позивачем з власного поточного рахунку №3530, відкритого в ПАТ «Златобанк», згідно умов договору банківського вкладу № 074996 від 28.11.2014, на вкладний (депозитний) рахунок №3530 перераховано грошові кошти у сумі 130000,00 грн. (а.с.16).

Судом також встановлено, що постановою правління Національного банку України від 13.02.2015 №105 ПАТ «Златобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 13.02.2015 №30 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Златобанк» з 14.02.2015 запроваджено у ньому тимчасову адміністрацію та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації Славінського В.І.

Відповідно до постанови правління Національного банку України від 12.05.2015 №310 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.05.2015 №99, згідно з яким з 13.05.2015 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Златобанк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. строком на один рік з 13.05.2015 по 12.05.2016. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 № 391 продовжено строки здійснення ліквідації ПАТ «Златобанк» на два роки до 13.05.2018.

15.05.2017 на підставі рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 15.05.2017 № 1977 «Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Златобанк», Фондом видано наказ №241, відповідно до якого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» призначено Славкіну М.А.

У зв'язку з відсутністю інформації про вклад позивача у реєстрах вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду. Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.04.2016 в справі №803/502/16 провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії закрито (а.с.22). Як слідує із вказаної ухвали суду, ОСОБА_1 включено до переліку вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що підтверджується поясненнями уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» Славінського В.І. від 20.04.2016 (а.с.17-18).

27.04.2016 ОСОБА_1 звернувся до Фонду із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ «Златобанк», а 19.08.2016 із листом щодо задоволення заяви від 27.04.2016 про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом (а.с.23, 27). У відповідь на вказані звернення відповідач-2 листами від 01.08.2016 №02-036-33093/16 та від 23.11.2016 №02-036-44958/16 повідомив позивача про відсутність інформації про вклади останнього в переліку, що був переданий до Фонду, крім того зазначив, що питання внесення змін до вказаного переліку відноситься до компетенції Уповноваженої особи (а.с.24-25).

У зв'язку з необхідністю роз'яснення інформації наданої Фондом на звернення позивача щодо виплати гарантованої суми відшкодування за вкладом, останній листом від 19.08.2016 звернувся до Уповноваженої особи. (а.с.26).

30.01.2017 за вих. №397 відповідачем-1 на адресу позивача було надіслано повідомлення про нікчемність правочину, в якому вказано, що Уповноваженою особою в результаті перевірки виявлено, що 28.11.2014 з поточного рахунку, відкритого юридичній особі СП ТзОВ «Луцьктехнобуд», на рахунок позивача надійшла сума 130000,00 грн., такі дії мають ознаки нікчемності за пунктам 9 та пунктом 7 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI (а.с.28).

Судом також встановлено, що наказом Уповноваженої особи від 08.04.2015 №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів» на підставі пунктів 2,3,4 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI визнано нікчемними всі транзакції та правочини (договори) згідно переліку (Додаток 1 і Додаток 2) до цього наказу, серед яких зазначена і транзакція від 28.11.2014 щодо зарахування на поточний рахунок №3530 у ПАТ «Златобанк» на користь позивача грошових коштів (а.с.91).

Разом з тим, 17.01.2017 Уповноваженою особою прийнято наказ №17/01.17-02 «Про внесення змін до наказу № 164.1 від 08.04.2015р.», відповідно до якого до нікчемних правочинів на підставі пункту 7 та пункту 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI віднесено транзакції за рахунками вкладників, що наведені в Додатку 1 до протоколу засідання комісії з виявлення нікчемних правочинів від 17.01.2017 №1, серед яких зазначено і ОСОБА_1 (а.с.92-93).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд приходить до наступних висновків.

Як передбачено частиною першою статті 1 Закону №4452-VI (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до статті 2 Закону №4452-VI вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Згідно із частинами першою, другою статті 26 цього ж Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Аналізуючи вищевказані норми Закону №4452-VI, необхідно дійти висновку, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку кожен вкладник банку має гарантоване право на відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Частинами першою - п'ятою статті 27 Закону №4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Повноваження уповноваженої особи Фонду визначені статтею 37 Закону №4452-VI. Так, згідно частини другої вказаної статті Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду, серед іншого, має право: вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій; повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення в разі виявлення фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку або інших осіб стосовно банку.

З метою забезпечення прав Фонду, уповноважена особа, як зазначено в частині другій статті 38 Закону №4452-VI, забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Із вищезазначеного слідує, що уповноважена особа Фонду наділена розпорядними повноваженнями реагування за наслідками перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, суд зазначає, що таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким.

З матеріалів справи вбачається, що тимчасова адміністрація у ПАТ «Златобанк» була запроваджена з 14.02.2015, тобто договір банківського вкладу від 28.11.2014 №074996 укладено позивачем до прийняття рішення про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Златобанк».

Судом встановлено, що Уповноваженою особою було проведено перевірку вкладів фізичних осіб ПАТ «Златобанк», під час якої виявлено значну кількість операцій з безготівкового перерахування з рахунків юридичних осіб на поточні рахунки фізичних осіб з типовими, близькими один до одного, призначеннями платежу, відмінним від платежів, пов'язаних із трудовими відносинами фізичної особи з такими юридичними особами, а саме: «надання безпроцентної позики», «надання зворотної фінансової допомоги», «надання займу».

З наданих представником відповідача-1 письмових заперечень на адміністративний позов слідує, що підставою для визнання нікчемною транзакції від 28.11.2014 стало перерахування з поточного рахунку, відкритого юридичній особі СП ТзОВ «Луцьктехнобуд», на рахунок позивача коштів в сумі 130000,00 грн. із призначенням платежу «видача безпроцентної позики згідно договору №74 від 28.11.2014».

Як встановлено судом, 28.11.2014 на рахунок позивача, відкритий у ПАТ «Златобанк» №3530, зараховано грошові кошти у сумі 130000,00 грн., що надійшли у безготівковій формі з рахунку СП ТзОВ «Луцьктехнобуд» (а.с.89), які позивачем з власного поточного рахунку №3530, згідно умов договору банківського вкладу №074996 від 28.11.2014, перераховано на вкладний (депозитний) рахунок №3530 (а.с.16).

З вищевказаного вбачається, що дана операція за змістом фактичних обставин відповідає ознакам вкладу у розумінні статті 2 Закону №4452-VI.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи, наказом Уповноваженої особи від 08.04.2015 № 164/1 транзакцію від 28.11.2014 щодо зарахування на поточний рахунок №3530 у ПАТ «Златобанк» на користь позивача грошових коштів, визнано нікчемною на підставі пунктів 2,3,4 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI (а.с.91).

Разом з тим, 17.01.2017 Уповноваженою особою прийнято наказ №17/01.17-02 «Про внесення змін до наказу № 164.1 від 08.04.2015р.», відповідно до якого до нікчемних правочинів на підставі пункту 7 та пункту 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI віднесено транзакції за рахунками вкладників, що наведені в Додатку 1 до протоколу засідання комісії з виявлення нікчемних правочинів від 17.01.2017 № 1, серед яких зазначено і ОСОБА_1 (а.с.92-93).

Що стосується доводів відповідача-1 в запереченнях про те, що правочини, укладені між позивачем та ПАТ «Златобанк» по залученню коштів на депозитні вклади, є нікчемними в силу приписів пункту 7 та пункту 9 частини третьої статті 38 Закону №4452-VI, оскільки спрямовані на виведення коштів СП ТзОВ «Луцьктехнобуд» шляхом перерахунку їх на рахунки фізичних осіб, внаслідок чого СП ТзОВ «Луцьктехнобуд» отримало переваги перед іншими кредиторами ПАТ «Златобанк», дані операції порушують встановлений Законом публічний порядок відшкодування грошових коштів вкладникам неплатоспроможних банків та суперечать інтересам держави та суспільства, суд зазначає наступне.

Станом на день укладення договору банківського вкладу частина третя 3 статті 38 Закону №4452-VI мала наступну редакцію: правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Частину третю статті 38 Закону №4452-VI було доповнено пунктом 9 згідно із Законом України від 16.07.2015 № 629-VIII, тому на час укладання договорів банківського вкладу не існувало такої підстави визнання правочинів нікчемними, як здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Проте, умови угоди, укладеної позивачем з ПАТ «Златобанк», не містять в собі жодних умов, які передбачали б платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Крім того, суд зазначає, що доводи представника відповідача-1, викладені в запереченнях щодо отримання певних переваг перед іншими вкладниками стосуються не позивача, а іншої особи, а відтак, не можуть бути враховані при вирішенні даної справи.

Згідно з частиною першою статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини першої статті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Згідно з частиною другою статті 228 Цивільного кодексу України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За правилами частини третьої цієї ж статті у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Разом із тим відповідачем-1 не наведено, а судом не встановлено доказів наявності підстав для визнання нікчемним договору банківського вкладу від 28.11.2017 № 079675 укладеного позивачем з ПАТ «Златобанк», а також не надано доказів, які б свідчили, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Проте, відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу позивача від 28.11.2017 №074996, як і судового рішення за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження, суду не надано.

Щодо виписок по особових рахунках, на які посилається представник відповідача-1 як на доказ нікчемності банківського рахунку та вчинених за ним операцій з внесення на рахунок позивача коштів з рахунку юридичної особи, суд зазначає, що таке твердження є вільною інтерпретацію Уповноваженої особи Фонду пов'язаності банківських операцій клієнтів ПАТ «Златобанк», зокрема, позивача, не підтверджує факт надходження цих коштів на рахунок позивача незаконно, а отже, не відповідає вимогам статті 70 КАС України та не є належним доказом на підтвердження таких обставин.

За таких обставин твердження уповноваженої особи щодо нікчемності договору банківського вкладу є припущенням, яке не доведено належними доказами у встановленому законом порядку.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що накази Уповноваженої особи Фонду від 08.04.2015 №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів» та від 17.01.2017 №17/01.17-02 «Про внесення змін до наказу №164/1 від 08.04.2015 р.» в частині віднесення до нікчемних правочинів транзакції за рахунками ОСОБА_1 підлягають скасуванню як протиправні.

За приписами частин першої - третьої статті 28 вказаного Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 44 зазначеного Закону Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Крім того, розділом ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860), врегульована діяльність уповноваженої особи Фонду при здійсненні відшкодувань коштів за вкладами.

Так, відповідно до пунктів 3 - 6 розділу ІІІ вказаного Положення уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку. Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом. Протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Пунктом 2 розділу IV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами передбачено, що фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення (далі - Загальний Реєстр).

Наведені норми законодавства вказують, що процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, включає наступні етапи: 1) складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; 2) передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду у випадку відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку 3) складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру; 4) затвердження виконавчою дирекцією Фонду Загального реєстру.

Оскільки, ОСОБА_1 є вкладником в розумінні статті 2 Закону №4452-VI, а відтак, у зв'язку із прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Златобанк» набув право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду, Уповноважена особа виконала свій обов'язок, шляхом складання реєстру (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду (включивши у такий перелік позивача) та надання такого реєстру виконавчій дирекції Фонду для його затвердження, що підтверджується, листом від 21.03.2016 № 713, який в той же день був отриманий Фондом, про що свідчить відповідна відмітка (а.с.94-99).

Однак, Фонд, отримавши 21.03.2016 уточнений перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, серед яких значиться ОСОБА_1, не вчинив жодних дій, спрямованих на складення на підставі отриманого переліку вкладників Загального Реєстру та його затвердження.

Таким чином, посилання представника відповідача-2 в письмових запереченнях проти адміністративного позову на відсутність правових підстав здійснювати відповідні процедури по включенню позивача до Загального реєстру та виплаті відшкодування, у зв'язку з не включенням ОСОБА_1 Уповноваженою особою до переліку вкладників, а також на автоматичне включення Фондом позивача до загального реєстру, у разі надходження відповідної інформації від Уповноваженої особи не відповідають фактичним обставинам справи.

Відтак, з наведених вище підстав суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Фонду підлягають задоволенню, шляхом прийняття постанови про визнання протиправною бездіяльності Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення до Загального реєстру вкладників ОСОБА_1 відповідно до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Златобанк» листом від 21.03.2016 за №713, та про зобов'язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників ПАТ «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Керуючись ст.ст.11, 17, 158, 160, 162, 163, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати накази Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» від 08 квітня 2015 року №164/1 «Про затвердження переліку нікчемних транзакцій та правочинів» та від 17 січня 2017 року №17/01.17-02 «Про внесення змін до наказу №164/1 від 08.04.2015 р.» в частині віднесення до нікчемних правочинів транзакції за рахунками ОСОБА_1.

Визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення до Загального реєстру вкладників ОСОБА_1 відповідно до переліку вкладників, що мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, наданого Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» листом від 21 березня 2016 року за №713.

Зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Златобанк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 186 КАС України, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на постанову суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій

Постанова в повному обсязі складена 18 вересня 2017 року.