Справа № 826/7530/15
Суддя: Літвіна Н. М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/7530/15 Головуючий у 1-й інстанції: Огурцов О.П. Суддя-доповідач: Літвіна Н. М.
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Ганечко О.М. Коротких А.Ю.

при секретарі Архіповій Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2017 року у справі за адміністративним позовом Державної судової адміністрації України до Державної виконавчої служби України про визнання дій протиправними, скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Державної виконавчої служби України про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу № 45969225 від 01 квітня 2015 року.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2017 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач - Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 01 квітня 2015 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кушнір Л.В. у зв'язку з повторним невиконанням боржником рішення Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року по справі №2а-11108/11/2670, на виконання вимог ст. 89 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу від 01 квітня 2015 року, якою на Державну судову адміністрацію України накладено штраф у подвійному розмірі, що складає 1360,00 грн.

Державна судова адміністрація України, не погоджуючись з діями щодо винесення постанови від 01 квітня 2015 року про накладення штрафу в розмірі 1360,00 грн. (ВП №45969225) та вважаючи її протиправною і такою, що підлягає скасуванню, звернулася з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що прийняття державним виконавцем оспорюваної постанови про накладення штрафу є неправомірним, оскільки невиконання судового рішення відповідачем відбулось з поважних причин, а саме: через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету.

Колегія суддів погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 606-XIV примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в ст. 17 цього Закону.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 75 Закону № 606-XIV після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого ч. 2 ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст.. 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника юридичну особу від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (штрафні санкції) за невиконання в обумовлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Разом з тим, у постанові Вищого адміністративного суду України від 05 листопада 2015 року № К/800/38807/15 за позовом Державної судової адміністрації України до Державної виконавчої служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3, суд касаційної інстанції встановив, що позивачем з поважних причин не виконувалась постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року по справі № 2а-11108/11/2670, а саме: через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету.

У зв'язку з фактичною неможливістю виконання бюджетними державними органами судових рішень про стягнення, виплату коштів Верховною Радою України 05 червня 2012 року було прийнято Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», відповідно до положень ч. 1 ст. 3 якого виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, списання коштів з рахунків державного органу на виконання судових рішень проводиться лише за умови наявності таких коштів.

З матеріалів справи встановлено, що Державна судова адміністрація України повідомила Державну виконавчу службу України, що Законом України «Про державний бюджет України на 2015 рік» визначена бюджетна програма 0501120 «Виконання рішень судів на користь суддів» у сумі 10 млн. грн., головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України, а відтак, виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року по справі №2а-11108/11/2670 потребує списання коштів з державного органу на користь судді, а тому таке списання повинно здійснювались із зазначеної вище програми Державною казначейською службою України відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо до виконання судових рішень» та Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

З матеріалів справи також встановлено, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 жовтня 2016 року по справі № 2а-11108/11/2670, яка набрала законної сили 31 жовтня 2016 року, заяву Державної судової адміністрації України про зміну способу і порядку виконання судового рішення - задоволено; змінено спосіб та порядок виконання постанови Житомирського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2012 року у справі № 2а-11108/11/2670 шляхом стягнення на користь ОСОБА_3 215891,75 грн. (двісті п'ятнадцять тисяч гривень вісімсот дев'яносто одна гривня сімдесят п'ять копійок) з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

На переконання колегії суддів, накладення штрафу у випадку відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. Невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідних коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України від 24 березня 2015 року по справі № 21-66а15.

З огляду на зазначені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що невиконання судового рішення відповідачем в частині виплати заборгованості через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету не може бути підставою для прийняття державним виконавцем оспорюваної постанови про накладення штрафу, а відтак вказана постанова є протиправною.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та процесуального права.

Відповідно до ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 160, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - залишити без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 травня 2017 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 254 КАС України та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, встановлені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя Літвіна Н.М.

Судді Ганечко О.М.

Коротких А.Ю.

Повний текст ухвали виготовлено 13 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Літвіна Н. М.

Судді: Коротких А. Ю.

Ганечко О.М.