Справа № 826/13158/16
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

11 вересня 2017 року № 826/13158/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши адміністративну справу в письмовому провадженні

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гвоздів-Арго"
до третя особаДержавного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буряк О.А. ТОВ "Агенція спортивних розваг"
про визнання протиправними дій, зобов'язати вчинити дії ,

На підставі ч. 6 ст. 128 КАС України, Суд розглядає справу у письмовому провадженні.

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося товариство з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» (далі - позивач) до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буряк О.А. (далі - відповідач) за участю третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг» (далі - третя особа), в якому просить:

- визнати протиправними дії державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буряк Оксани Анатоліївни при здійсненні реєстрації прав та їх обтяжень ТОВ «Агенція спортивних розваг» () на майнові комплекси, які знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Гвоздів, вул. Леніна, 10 та 11;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 29612030 від 16.05.2016 року) та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу, індексний номер: 29608447 від 16.05.2016 р.), прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буряк Оксаною Анатоліївною щодо реєстрації прав та їх обтяжень за ТОВ «Агенція спортивних розваг» на майнові комплекси, які знаходяться за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Гвоздів, вул. Леніна, 10 та 11 та складаються з наступного нерухомого майна: приміщення контори «А» - 135,1 кв.м.; зерносклад «Модуль Б» - 759,9 кв.м.; столярний цех та кузня «В» - 103,8 кв.м., майстерня і гараж «Г» - 208,1 кв.м.; кладова 1 «Д» - 14,6 кв.м., кладова 2 «Є» - 10,6 кв.м.; льох (погріб) «Ж» - 30,6 кв.м.; залізобетонна огорожа «З»; артскважина «І»; корівник «К» - 1597,7 кв.м.; корівник «Л» - 908,3 кв.м.; корівник «М» - 1613,5 кв.м.; телятник «Н» - 1643,0 кв.м.; телятник «О» - 1583,3 кв.м.; зерносклад «Ангар П» - 595,8 кв.м.; водонапорна башта «Р»; водонапорна башта «С»; артскважина «Т», артскважина «У»;

- зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Буряк Оксану Анатоліївну внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості (записи з закриттям розділу) про скасування рішення та запису про право власності ТОВ «Агенція спортивних розваг» () на нерухоме майно, що входить до складу майнових комплексів за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Гвоздів, вул. Леніна, 10 та 11.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що оскаржуваними діями та рішеннями приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буряк О.А. порушила положення ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, на думку представника позивача, згідно з чинним законодавством України право власності на майновий пай не тотожне праву власності на конкретне майно, яке входить до пайового фонду КСП. Додатково представник позивача стверджував, що рішення виконавчого комітету Гвоздіської сільської ради від 15.09.2015 року не приймалось, не видавалось, а в журналі вихідної кореспонденції за 2015 рік така відмітка відсутня.

Представник відповідача в наданих суду письмових запереченнях зазначив, що в адміністративному позові позивач спростував факт порушення його прав у результаті прийняття відповідачем 12.05.2016 року рішень про внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності ТОВ «Агенція спортивних розваг» на господарські будівлі та споруди (номери запису про право власності - 14516879 та 14518078 від 12.05.2016), які розташовані на земельних ділянках сільськогосподарського призначення (господарські будівлі і двори), кадастрові номери: :01:046:0013, :01:039:0001 за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Гвоздів, вул. Леніна, буд. 10 та 11.б.

При цьому, представник відповідача повідомив, що інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №64083871, №64083429 від 22.07.2016 року підтверджується правомірність внесення відповідачем запису щодо права власності ТОВ «Агенція спортивних розваг» на об'єкти нерухомого майна: 14, 14, номери запису про право власності: 14516879, 14518078 від 12.05.2016 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), але не на майнові комплекси, які належать позивачу (реєстраційні номери 14, 00), а не індивідуально визначені та виділені в натурі господарські будівлі та споруди, що входили до складу майнових паїв членів КСП «Агрофірма «Данко», власником 9,714% яких було ТОВ «Агенція спортивних розваг». Крім того, представник державного реєстратора стверджує, що правомірність оскаржуваного рішення про державну реєстрацію підтверджується й рішенням Міністерства юстиції України.

Представник третьої особи проти позову заперечував з підстав того, що матеріалами справи не підтверджується порушення прав та законних інтересів позивача у результаті прийняття державним реєстратором Буряк О.А. оскаржуваних рішень.

Представник відповідача в судове засідання 29.05.2017 року не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

На підставі п. 6 ст. 128 КАС України суд ухвалив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 17.06.2016 року та 18.06.2016 року позивач на підставі звернення до КП «Центр розвитку та інвестицій Васильківського району» отримано інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єктів нерухомого майна №61646625 та №61678173, з яких встановлено, що приватного нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буряк О.А. 12.05.2016 року зареєстровано право власності за ТОВ «Агенція спортивних розваг» на господарські будівлі та споруди зі складовими частинами та площею, які вказані в переліку майнових комплексів, що належать на праві власності позивачу.

Позивач вважає рішення №14516879 та №14518078 про державну реєстрацію права власності протиправними, що зумовило його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна, визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Згідно пунктів 1, 2, 8 та 8-1 частини другої статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав; приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав; у разі потреби вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень; під час проведення державної реєстрації прав, які виникли та оформлені в установленому порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, які відповідно до чинного на момент оформлення права законодавства проводили таке оформлення, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для реєстрації прав та їх обтяжень, якщо такі документи не були подані заявником або якщо документи, подані заявником, не містять передбачених цим Законом відомостей про правонабувача або про нерухоме майно. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, до яких надійшов запит, зобов'язані безоплатно в установленому законодавством порядку протягом трьох робочих днів надати державному реєстратору відповідну інформацію, зокрема щодо оформлених речових прав на нерухоме майно, у тому числі земельні ділянки.

Частиною першою статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про нерухоме майно, право власності на нього, інші речові права та їх обтяження.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4) внесення записів до Державного реєстру прав; 5) видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; 6) надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження.

Згідно частини четвертої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Частинами першою-четвертою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"встановлено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; 3) із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; 4) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; 5) заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 51) заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 52) заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених статтею 42 та частиною дев'ятою статті 15 цього Закону; 53) під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (їх окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; 54) після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; 55) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 56) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; 6) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, зазначених у пунктах 4, 52 - 56 частини першої цієї статті, не позбавляє заявника права повторно звернутися із заявою за умови усунення перешкод для державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Відмова в державній реєстрації прав та їх обтяжень з підстав, не передбачених цим Законом, заборонена.

При цьому, підстави для державної реєстрації передбачені ст. 27 Закону. Так, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об'єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об'єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, державна реєстрація права власності за третьою особою проведена відповідачем на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена кооперативного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серія КИ-VII №615181, виданого Гвоздівською сільською радою Васильківського району Київської області; рішення виконавчого комітету Гвоздіської сільської ради Васильківського району Київської області №1 від 15.09.2015 року; акта приймання-передачі нерухомого майна ТОВ «Агенція спортивних розваг» №1 від 15.03.2016 року.

Відповідно до п. 51 Порядку про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі - Порядок №1127) для державної реєстрації права власності у зв'язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються:

1) свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою;

2) акт приймання-передачі нерухомого майна.

Крім того, листом Державної реєстраційної служби України №9299/05-15-14 від 06.06.2014 року роз'яснено, що свідоцтва з відмітками про виділення майна в натурі у спільну часткову власність, акт приймання-передавання майна є підставою для оформлення прав власності на майно в установленому порядку.

Наведене свідчить, що заявником подано державному реєстратору перелік необхідних документів, а відтак оскаржувані рішення прийнято державним реєстратором обґрунтовано.

При цьому, згідно частин першої та другої статті 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у Державному реєстрі прав на кожний об'єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається відповідний розділ та реєстраційна справа.

Розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються на підставі рішення державного реєстратора у разі: 1) знищення об'єкта нерухомого майна; 2) поділу, об'єднання об'єкта нерухомого майна або виділу частки з об'єкта нерухомого майна.

Згідно частин першої-третьої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному окремо визначеному об'єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об'єкта.

У разі переходу права власності на об'єкт нерухомого майна або зміни опису (даних) об'єкта нерухомого майна його реєстраційний номер залишається без змін.

Порядок присвоєння реєстраційного номера об'єкту нерухомого майна встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Процедуру ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) визначає порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений Постановою кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141 (далі по тексту - Порядок, тут і далі в редакції від 06 жовтня 2015 року, яка діяла на момент прийняття оскаржуваних рішень).

Відповідно до пункту 10 Порядку під час розгляду заяви (запиту) державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про: нерухоме майно; право власності та суб'єкта цього права; інші речові права та суб'єкта цих прав; іпотеку та суб'єкта цього права; обтяження прав на нерухоме майно та суб'єкта цих прав.

Згідно пункту 11 Порядку пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об'єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами: 1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи: для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, податковий номер; для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім'я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України; для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер; 2) за адресою об'єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради. 3) за кадастровим номером земельної ділянки; 4) за номером запису.

Зміст процитованих правових норм вказує, що за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державний реєстратор може прийняти одне із рішень: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в державній реєстрації; у свою чергу рішення про відмову в державній реєстрації може прийматися лише за наявності підстав, передбачених статтею 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

З наявних в матеріалах справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №64083871, №64083429 від 22.07.2016, право власності позивача на об'єкти нерухомого майна: майнові комплекси, реєстраційні номери: 14, 00, номери запису про право власності: 13951477, 13951374, зареєстровано державним реєстратором Кантеруком О.А. 30.03.2016 зі складовими частинами майнових комплексів, право власності на які визнано за позивачем на підставі заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київськї області від 08.11.2011 р., а саме: розташовані в с. Гвоздів Василькіського району Київської області по вул.. Леніна, 10 та 11, що складаються з приміщення контори «А», загальною площею 129,2 кв.м., зерноскладу «Модуль» «Г», загальною площею 761,8 кв.м., корівника «Д1», загальною площею 1529,6 кв.м., корівника «К2», загальною площею 711,0 кв.м., корівника «З3», загальною площею 1611,9 кв.м., телятника «Ж1», загальною площею 2043,3 кв.м., телятника «Л2», загальною площею 1583,2 кв.м., зерноскладу «Ангар» «М», загальною площею 495,6 кв.м.

При цьому, відповідно до вказаних інформаційних довідок №64083871, №64083429 від 22.07.2016 року вбачається, що відповідачем здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Агенція спортивних розваг» на об'єкти нерухомого майна: 14, 14, номери запису про право власності: 14516879, 14518078 від 12.05.2016 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), однак не на майнові комплекси, які належать позивачу (реєстраційні номери 14, 00), а не індивідуально визначені та виділені в натурі господарські будівлі та споруди, що входили до складу майнових паїв членів КСП «Агрофірма «Данко», власником 9,714% яких було ТОВ «Агенція спортивних розваг».

Так, згідно технічних паспортів №295 та №296 від 23.03.2016 року господарські будівлі та споруди, належні ТОВ «Агенція спортивних розваг» на праві власності, розташовані на земельних ділянках сільськогосподарського призначення, несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими будівлями і дворами), кадастрові номери :01:046:0013, :01:039:0001) за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Гвоздів, вул. Леніна, 10 та 11. До їх складу входять: об'єкти нерухомого майна (реєстраційний номер 14) приміщення контори «А», загальною площею 135,1 кв.м., зерносклад «Модуль «Б», загальною площею 759,9 кв.м., столярний цех та кузня «В», загальною площею 103,8 кв.м., майстерня і гараж «Г», загальною площею 208,1 кв.м., кладова 1 «Д» - 14,6 кв.м., кладова 2 «Є» - 10,6 кв.м.; льох (погріб) «Ж» - 30,6 кв.м.; залізобетонна огорожа «З»; артскважина «І».

До складу об'єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 14) входить корівник «К» - 1597,7 кв.м.; корівник «Л» - 908,3 кв.м.; корівник «М» - 1613,5 кв.м.; телятник «Н» - 1643,0 кв.м.; телятник «О» - 1583,3 кв.м.; зерносклад «Ангар П» - 595,8 кв.м.; водонапорна башта «Р»; водонапорна башта «С»; артскважина «Т», артскважина «У».

З наведеного вище переліку об'єктів вбачається повне неспівпадіння складових частин майнових комплексів, реєстраційні номери: 14, 00, право власності на які 30.03.2016 року зареєстровано за позивачем на підставі заочного рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2011 року, зі складовими частинами господарських будівель та споруд, реєстраційні номери 14, 14, право власності на які 12.05.2016 року зареєстровано за третьою особою на підставі оскаржуваних рішень державного реєстратора.

Аналогічні доводи містяться у висновку експерта №2-29/05 від 29.05.2017 року, складеного за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, проведеної на виконання вимог ухвали суду від 23.02.2017 року в господарській справі №911/3546/16.

Крім того, висновком комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 14.07.2016 року підтверджено, що станом на 14.07.2016 року у Державному реєстрі прав відсутні подвійні розділи щодо господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: вул. Леніна, 10, с. Гвоздів, Васильківський район, Київська області та щодо господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: вул. Леніна, 11, с. Гвоздів, Васильківський район, Київська області.

Згідно ч. 1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

При чому обов'язок щодо доказування факту наявності порушеного права покладається на позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, суд зазначає, що оскаржуване рішення, дія або бездіяльність суб'єкта владних повноважень повинні бути такими, що породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки позивача.

Матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження порушення відповідачем внаслідок прийняття оскаржуваних рішень прав та законних інтересів позивача, що в сукупності з вищенаведеним є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, суд, оцінюючи спірні дії відповідача, виходить з критеріїв оцінки рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, встановлених ч. 3 ст. 2 КАС України, до яких, зокрема, відносяться вчинення дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для вчинення дії.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представників сторін стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 94, 158-163 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Гвоздів-Агро» відмовити повністю.

Відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України постанова набирає законної сили після закінчення строку для її апеляційного оскарження. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя А.Б. Федорчук