Справа № 802/844/17-а
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 802/844/17-а

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Боровицький О. А.

06 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Сапальової Т.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

позивача: ОСОБА_2

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача Замишляєва В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до відділу культури і туризму Ямпільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2017 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до відділу культури і туризму Ямпільської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування наказу.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 12.07.2017 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на її думку, призвело до неправильного вирішення спору.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив суд залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, що наказом начальника відділу культури і туризму райдержадміністрації № 7 від 05.01.2016 року "Про встановлення надбавок та груп по оплаті праці", встановлено надбавки до посадових окладів педагогічним працівникам дитячих музичних шкіл за престижність на рівні 20% з 01.01.2016 року згідно постанови Кабінету Міністрів України № 88 від 25.03.2014 року.

27.02.2017 року начальником відділу і культури і туризму райдержадміністрації керуючись постановою № 373 від 23.03.2011 року "Про встановлення надбавки педагогічним працівника дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування" із змінами та доповненнями, рішенням 10 сесії 7 скликання Ямпільської районної ради № 119 від 23.12.2016 року "Про районний бюджет на 2017 рік", ч. 3 ст. 32 КЗпП України та з метою збереження мережі початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів району винесено наказ № 16 "Про зменшення надбавок педагогічним працівникам ПСМНЗ району".

Вважаючи зазначені дії відповідача незаконними позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

За результатом розгляду справи, суд першої інстанції, керуючись положеннями Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про місцеві державні адміністрації", постанови Кабінету Міністрів України відповідно до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 88, прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Так, за змістом ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 2 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що структура заробітної плати включає:

- основну заробітну плату - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

- додаткову заробітну плату - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій;

- інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною 2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" встановлено, що умови розміру оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" при вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат. Працівники, на яких поширюються зазначені нормативно-правові акти, можуть бути позбавлені таких виплат (або розмір останніх може бути зменшено) лише у випадках і за умов, передбачених цими актами.

У відповідності до ст. 22 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" на місцеві державні адміністрації покладаються повноваження з реалізації державної політики в галузі освіти, здійснення загального керівництва закладами освіти.

Згідно п. 2 Положення про відділ культури і туризму Ямпільської районної державної адміністрації затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації № 31 від 30.01.2006 року відділ у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, розпорядженнями голови обласної та районної держадміністрацій, наказами Міністерства культури України, актами обласної та районної ради, прийнятих в межах наданих повноважень, а також цим положенням.

Зі змісту п. 4 Положення, випливає що відповідно до покладень завдань відділ, зокрема:

- здійснює контроль за дотриманням фінансової дисципліни в державних закладах і організаціях сфери культури і туризму;

- являється головним розпорядником коштів районних підвідомчих установ і структурних підрозділів;

- виконує інші функції, що випливають з покладених на нього завдань та наданих додаткових повноважень райдержадміністрацією та районною радою.

Начальник відділу відповідно до Положення, зокрема:

- здійснює керівництво діяльністю відділом, несе персональну відповідальність за виконання покладених на відділ завдань і здійснення ним свої функцій перед головою райдержадміністрації та управлінням культури облдержадміністрації, районною радою в межах наданих йому повноважень, встановлює ступінь відповідальність керівників структурних підрозділів;

- видає у межах свої повноважень накази та контролює та їх виконання;

- розпоряджається коштами в межах затвердженого кошторису витрат на утримання відділу, структурних підрозділів, затверджує кошториси на утримання закладів культури району;

- призначає на посаду та звільняє з посади працівників відділу та працівників закладів культури району.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач при прийнятті оскаржуваного наказу керувався постановою №373 від 23.03.2011 року "Про встановлення надбавки педагогічним працівника дошкільних, позашкільних, загальноосвітніх, професійно-технічних навчальних закладів, вищих навчальних закладів І-ІІ рівня акредитації, інших установ і закладів незалежно від їх підпорядкування" із змінами та доповненнями, рішенням 10 сесії 7 скликання Ямпільської районної ради № 119 від 23.12.2016 року "Про районний бюджет на 2017 рік", ч. 3 ст. 32 КЗпП України та з метою збереження мережі початкових спеціалізованих мистецьких навчальних закладів району винесено наказ №16 "Про зменшення надбавок педагогічним працівникам ПСМНЗ району".

Згідно пункту 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України відповідно до змін внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 88 встановлено, що надбавка за престижність праці установлюється у граничному розмірі 20 відсотків посадового окладу педагогічного працівника.

Регулювання оплати праці здійснюється нормативними актами, як загального характеру, так і галузевими, зокрема це Кодекс законів про працю України, Закон України "Про оплату праці" та постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 року № 1298 "Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери", а також іншими нормативними актами, що регулюють виплату різноманітного роду доплат, надбавок, тощо.

Проте, у зв'язку з необхідністю економити бюджетні кошти постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 року № 88 "Про внесення змін до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2011 року № 373" було встановлено, що педагогічним працівникам встановлюється надбавка у граничному розмірі 20% від розміру посадового окладу, а виплату надбавок слід здійснювати в межах відповідного фонду оплати праці та право встановлювати такі надбавки надано керівникам закладів та установ, тобто роботодавці віднині мають право встановлювати педагогічним працівникам надбавки у межах фонду оплати праці у розмірі до 20% і це не буде порушенням чинного законодавства.

Згідно ст. 22 Закону України "Про оплату праці" роботодавці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Тобто, у будь-якому випадку зміна розміру надбавок у сторону зменшення повинно бути погоджене з профспілковими організаціями.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач попередив працівників про зміну розмірів надбавок за два місяці до запровадження нових розмірів надбавок.

Статтею 98 Кодексу законів про працю України та ст. 13 Закону України "Про оплату праці" визначено, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

З вищезазначеного вбачається, що скорочення бюджетних асигнувань для фінансування оплати праці педагогічних працівників є єдиною законною підставою для здійснення перегляду розмірів надбавок.

В даному випадку, оскаржуване рішення, щодо зменшення надбавки за престижність педагогічним працівникам початкових спеціалізованих митецьких навчальних закладів району прийняте саме у зв'язку з відсутністю фінансових можливостей.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач не допустив порушень законодавства при прийнятті виданні наказу № 16 від 27.02.2017 року "Про зменшення надбавок педагогічним працівникам ПСМНЗ району". А тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198 , ст. 200 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 12 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Ухвала суду складена в повному обсязі 12 вересня 2017 року.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Сапальова Т.В.