Справа № 816/1342/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1342/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання - Ісайченко М.А,

позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивачів - ОСОБА_3,

представника відповідача - Будкіна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, третя особа на стороні позивачів: Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11.08.2017 позивачі: ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (надалі - ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, відповідач), третя особа на стороні позивачів: Скороходівська селищна рада Чутівського району Полтавської області про:

- визнання протиправними та скасування рішень про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, викладених у листах Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області:

вих.№8479/6-17 від 23.06.2017 на ім'я ОСОБА_5;

вих.№8482/6-17 від 23.06.2017 на ім'я ОСОБА_2;

вих.№8481/6-17 від 23.06.2017 на ім'я ОСОБА_6;

вих.№8480/6-17 від 23.06.2017 на ім'я ОСОБА_1,;

- зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати дозволи ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтованою площею по 2.00 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що відповідно до положень пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України, розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками", вони, як учасники антитерористичної операції, мають переважне право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки площею не більше 2,0 га для ведення особистого селянського господарства кожний. Позивачі зверталися до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із відповідними заявами, але отримали відмови обґрунтовані тим, що бажані земельні ділянки визначені для реалізації на земельних торгах згідно доручення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Позивачі та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечував, посилаючись на те, що земельна ділянка в розмірі 8,32 га з кадастровим номером НОМЕР_1 відноситься до Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Полтавської області, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обігу земель сільськогосподарського призначення в Україні, а відповідно до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Сільський голова Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області надав до суду клопотання про розгляд справи без особистої участі; при розгляді справи покладається на розсуд суду.

Заслухавши пояснення позивачів, представника позивачів, представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Позивачі є учасниками антитерористичної операції (АТО), що підтверджено залученими до матеріалів справи копіями посвідчень учасника бойових дій (а.с.11-14) та не заперечується відповідачем.

16.06.2017 позивачі звернулись до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області із заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населеного пункту (а.с.59, 62, 65, 68). До заяв додали викопіювання з графічного матеріалу із зображенням бажаного місця розташування земельної ділянки та зазначенням її орієнтовного розміру (а.с.60, 63, 66, 69). Також повідомили, що право на безоплатну приватизацію земельної ділянки за вказаним цільовим призначенням не використали.

Листами від 23.06.2017 вих. №8479/6-17, №8482/6-17, №8481/6-17, №8480/6-17 відповідач повідомив позивачів, що за інформацією відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області бажана земельна ділянка визначена для реалізації на земельних торгах згідно доручення Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Крім того зазначено, що у ГУ Держгеокадастру у Полтавській області відсутні правові підстави для задоволення клопотання (а.с.58, 61, 64, 67).

Не погодившись з такою відповіддю суб'єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку рішенням ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, що викладені у листах від 23.06.2017 вих. №8479/6-17, №8482/6-17, №8481/6-17, №8480/6-17, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень пункту 14 частини першої статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги: першочергове забезпечення жилою площею осіб, які потребують поліпшення житлових умов, та першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва, першочерговий ремонт жилих будинків і квартир цих осіб та забезпечення їх паливом.

Згідно з частиною першою статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектар.

За приписами частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов'язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Як встановлено судом підставою для відмови у наданні позивачам дозволу на виготовлення проекту землеустрою вказано інформацію, отриману від відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області.

До заперечень відповідачем додано копію листа відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області (без номеру та дати), яким повідомлено, що на виконання доручень даних на нараді, з питання "Підготовчі заходи щодо запровадження ринку земель сільськогосподарського призначення", виконання листа від 07.04.2017 №23-16-0.331-2489/2-17 дана земельна ділянка цільна, та зареєстрована в базі НКС за кадастровим номером НОМЕР_1 площею 8,32 га, що розташована за межами населених пунктів в адміністративним межах Скороходівської селищної ради (колишня Артемівська рада) була включена в перелік земельних ділянок, що підлягають продажу на земельних торгах у формі аукціону після набрання чинності Закону України "Про обіг земель сільськогосподарського призначення" (а.с.70).

Згідно із частиною першою статті 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 134 Земельного кодексу України, зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів, для сінокосіння і випасання худоби, для городництва.

Відповідно до частин першої, другої статті 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів. Продаж земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) здійснюється виключно на земельних торгах, крім випадків, встановлених частинами другою і третьою статті 134 цього Кодексу.

Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів (частина третя статті 135 Земельного кодексу України).

Питання добору земельних ділянок державної чи комунальної власності та підготовки лотів для продажу на земельних торгах врегульовані статтею 136 Земельного кодексу України.

Згідно із частиною першою статті 136 Земельного кодексу України організатор земельних торгів визначає перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами. Забороняється вносити до зазначеного переліку призначені під забудову земельні ділянки без урахування у випадках, передбачених законом, результатів громадського обговорення. У переліку зазначаються місце розташування (адреса) земельної ділянки, її цільове призначення (функціональне використання), площа, кадастровий номер, умови продажу.

Добір земельних ділянок державної чи комунальної власності, у тому числі разом з розташованими на них об'єктами нерухомого майна (будівлями, спорудами) державної чи комунальної власності, які або права на які виставляються на земельні торги, здійснюється з урахуванням затверджених містобудівної документації та документації із землеустрою, а також маркетингових досліджень, інвестиційної привабливості, звернень громадян та юридичних осіб щодо намірів забудови (частина друга статті 136 Земельного кодексу України).

З аналізу зазначеної норми права слідує, що звернення фізичних і юридичних осіб про надання (передачу) земельних ділянок для ведення фермерського господарства та ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва не є перешкодою для включення таких земельних ділянок у перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності та/або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами.

Відповідно до частини третьої статті 136 Земельного кодексу України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

З огляду на вищевказану норму земельного законодавства, право громадян на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для особистого селянського господарства не є абсолютним, а може обмежуватись загальними правилами земельного законодавства, зокрема частиною третьою статті 136 Земельного кодексу України.

Разом з тим, відповідачем не надано до суду доказів прийняття рішення (наказу) про віднесення спірної земельної ділянки площею 8,32 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за межами населених пунктів в адміністративним межах Скороходівської селищної ради до переліку земельних ділянок, що визначені для реалізації на земельних торгах.

Позивачем надано до суду "Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Полтавської області, які можливо реалізувати на земельних торгах у випадку запровадження обліку земель сільськогосподарського призначення в Україні" (а.с.71-75) в переліку якого зазначена спірна земельна ділянка. Однак графа: "наказ Головного управління про включення в Перелік земельних ділянок с/г призначення державної власності для продажу права на них на земельних торгах" є порожньою, що також підтверджує відсутність рішення про віднесення спірної земельної ділянки площею 8,32 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за межами населених пунктів в адміністративним межах Скороходівської селищної ради до переліку земельних ділянок, що визначені для реалізації на земельних торгах.

Крім того, як вбачається із вищевказаного листа відділу у Чутівському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області проведення земельних торгів поставлено у залежність від набрання чинності Законом України "Про обіг земель сільськогосподарського призначення". Тоді як частина третя статті 136 Земельного кодексу України, на яку посилається відповідач в обґрунтування свого рішення, стосується земельних ділянок, які вже виставлені на земельні торги.

Відтак, до набрання чинності Законом України "Про обіг земель сільськогосподарського призначення" спірна земельна ділянка не може вважатися включеною до переліку земельних ділянок, які виставлені на земельні торги.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів віднесення земельної ділянки площею 8,32 га з кадастровим номером НОМЕР_1, що розташована за межами населених пунктів в адміністративним межах Скороходівської селищної ради до переліку земельних ділянок, що визначені для реалізації на земельних торгах, суд приходить висновку про не правомірність відмови ГУ Держгеокадастру у Полтавській області позивачам у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на викладене, відповідач як суб'єкт владних повноважень, на якого нормами частиною другою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов'язок щодо доказування правомірності своїх дій та рішень, не довів суду правомірності своїх рішень, що є підставою для задоволення адміністративного позову в частині визнання протиправними та скасування рішень ГУ Держгеокадастру у Полтавській області, викладених у листах від 23.06.2017 вих. №8479/6-17, №8482/6-17, №8481/6-17, №8480/6-17 про відмову у наданні дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства.

Стосовно вимог позивачів в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати дозволи позивачам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтованою площею по 2.00 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, суд зазначає таке.

Як видно із змісту оскаржуваних рішень, вони не містять вирішення заявленого клопотання по суті звернення, як не містять і законних підстав для відмови у їх задоволенні.

Відповідно до норм чинного законодавства повноваження відповідача щодо вирішення клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов'язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

При цьому, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області як суб'єкт владних повноважень повинен діяти виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а його дискреційні повноваження обмежені вимогами цих законів. Контроль за тим, щоб суб'єкти владних повноважень не порушували межі цих дискреційних повноважень, не виходили за межі своїх владних повноважень, що може розцінюватися як свавілля, покладено на адміністративне судочинство.

Враховуючи те, що клопотання позивачів не вирішувалися по суті уповноваженим органом, адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, вимога позивача в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру у Полтавській області надати дозволи ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтованою площею по 2.00 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, задоволенню не підлягає.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень.

Частиною першою статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу (неоднакове застосування норм матеріального чи процесуального права), є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У зв'язку із зазначеним суд враховує правову позицію Верховного Суду України та обираючи належний спосіб захисту порушеного прав позивача, вважає за необхідне зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання позивачів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність орієнтованою площею по 2.00 га кожному для ведення особистого селянського господарства на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області.

При повторному розгляді заяв позивачів ГУ Держгеокадастру мають бути враховані висновки суду, що викладені вище. В протилежному випадку це може бути розцінено як невиконання рішення суду.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області про відмову у наданні дозволів на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населеного пункту, викладені у листах № 8479/6-17, № 8482/6-17, № 8481/6-17, № 8480/6-17 від 23.06.2017.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути заяви ОСОБА_5, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області за межами населеного пункту з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2017 року.

Суддя К.І. Клочко