Справа № 350/217/17
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7434/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.

при секретарі судового засідання: Чигер І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області на постанову Рожнятівського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 24.05.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснення перерахунку призначеної пенсії,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача про зобов'язання Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату призначеної їй пенсії по ІІ групі інвалідності, починаючи з 08.11.2006 року з розрахунку 82% від суми заробітної плати з урахуванням всіх сум виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з проведенням коригування заробітної плати згідно п. 2 «Порядку коригування розміру виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона працювала на посаді державного службовця Контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області та була звільнена у звязку з виходом на пенсію по ІІ групі інвалідності. З 08.06.2006 року їй призначено пенсію по ІІ групі інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» у розмірі 82% від суми заробітної плати за період з 02.11.2004 по жовтень 2006 року. При призначенні та перерахунку їй пенсії, відповідачем не було враховано всі види оплати праці, на які були нараховані та сплачені страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, внаслідок чого розмір її пенсії зменшено.

Постановою Рожнятівського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 24.05.2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснення перерахунку призначеної пенсії за період з 08 листопада 2006 року по 21 серпня 2016 року слід залишено без розгляду у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Визнано неправомірними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не включення до заробітку усіх виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі індексації заробітної плати, виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань при призначенні та перерахунку ОСОБА_1 пенсії. Зобов'язано Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії, починаючи з 22 серпня 2016 року, з розрахунку 82 відсотки від суми заробітної плати включивши до заробітку, з якого призначена пенсія, матеріальні допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, суми індексації заробітної плати, на які нараховувався та сплачувався єдиний внесок на загальнообовязкове державне пенсійне страхування з проведенням індексації згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» без зміни базового місяця для обчислення індексації, з урахуванням ст. 6 Закону України «Про статус гірських населених пунктів України» та з врахуванням фактично отриманих сум.

Постанову суду першої інстанції оскаржило Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області. Вважає, що оскаржувана постанова прийнята з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга апелянта підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім, випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст.159 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухваленим відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.202 КАС України підставами для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи або питання, а так само розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні постанови судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглянув справу.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Калуському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та з 08.11.2006 року отримує пенсію по ІІ групі інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

10.01.2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про проведення перерахунку, призначеної їй пенсії з моменту її призначення з урахуванням поданої довідки № 11-19/1594 від 23.12.2016 року.

На її заяву відповідач своїм листом № 2/І-15 від 19.01.2017 року відмовив їй вказавши, що для врахування сум виплачених матеріальних допомог на оздоровлення і вирішення соціально-побутових питань та індексації заробітної плати підстав не має, оскільки довідка, яка подана до заяви для проведення перерахунку пенсії на момент призначення пенсії не була затверджена, а діяла інша форма.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов належить задовольнити, оскільки суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії; далі Закон № 3723-XII) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95 ВР (далі Закон № 108/95-ВР) встановлено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ст. 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Відповідно до ст. 33 Закону № 3723-XII у редакції, чинній на час призначення пенсії передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 цього Закону до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обовязкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Згідно з ст. 41 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обовязкове державне пенсійне страхування.

Індексація грошових доходів встановлена Законом України «Про індексацію грошових доходів громадян» від 03.07.1991.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» та Наказу Державного комітету-статистики України № 5 «Про затвердження інструкції зі статистики заробітної плати» від 13 січня 2004 року структура заробітної плати складається з основної, додаткової та інших заохочувальних та компенсаційних виплат, до яких належать виплати у тому числі компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, суми виплат, пов'язані з індексацією заробітної плати, матеріальна допомога, яка надається всім або більшості працівників, та виплати соціального характеру.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Таким чином, матеріальні допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, сума індексації заробітної плати, премії до державних, професійних свят та ювілейних дат на які нараховувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування включається до складу заробітної плати державного службовця, враховується при обчисленні розміру його пенсії.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 09.06.2015 у справі № 732/1421/14.

Згідно з ч. 1 ст. 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначені норми права, та для всіх судів України. Суди зобовязані привести свою судову практику у відповідність з рішенням Верховного Суду України.

Пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846 передбачено, що днем звернення, зокрема за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Таким чином, за наявності у позивача підстав для перерахунку пенсії, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності відмови Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок раніше призначеної пенсії позивачу відповідно до довідки про складові заробітної плати від 23.12.2016 року № 11-19/1594 виданої Державною аудиторською службою України.

Водночас, задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції не враховано, що виникнення права на перерахунок пенсії нерозривно пов'язане із фактом звернення особи за таким перерахунком. Заяву про здійснення перерахунку призначеної пенсії з довідкою виданою Державною аудиторською службою України від 23.12.2016 року № 11-19/1594 позивач подала при зверненні до пенсійного органу 11.01.2017, а тому позовні вимоги в частині перерахунку пенсії на підставі цієї заяви та довідки, враховуючи положення пункту 1.7 вищезазначеного Порядку, підлягають задоволенню з 11.01.2017, у задоволенні решти вимог слід відмовити.

З огляду на те, що судом першої інстанції рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати та прийняти нову постанову, якою частково відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 160 ч. 3, 195, 196, 198, 202, 205, 206, 254 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Калуського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області задовольнити частково.

Постанову Рожнятівського районного суду Iвано-Франкiвської областi від 24.05.2017 року у справі № 350/217/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобовязання здійснення перерахунку призначеної пенсії задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо не включення до заробітку усіх виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, в тому числі індексації заробітної плати, виплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення, виплаченої матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань при призначенні та перерахунку ОСОБА_1 пенсії.

Зобовязати Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі ст.37 Закону України "Про державну службу" виходячи з розміру 82% її заробітної плати, включивши до складу заробітної плати для призначення пенсії матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових потреб, індексацію згідно довідки № 11-19/1594 від 23.12.2016 року, виданої Державною аудиторською службою України з 11.01.2017 року з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення.

На постанову протягом двадцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст судового рішення виготовлено 14.09.2017 року