Справа № 755/3284/17
Суддя: Арапіна Н. Є.
Дата ухвалення: 2017-09-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Рудь Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з адміністративним позовом до інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Свої вимоги мотивував тим, що 20 лютого 2017 року постановою інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 425,00 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП України. З даною постановою позивач не згоден з тих підстав, що відповідачем не складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесена без жодних доказів постанова про адміністративне правопорушення. Просив постанову про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2017 року скасувати.

Позивач в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач інспектор 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Горега Х.А. в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Суд, перевіривши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

20 лютого 2017 року інспектором 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Горегою Христиною Андріївною винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. (а.с.9, 30).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст.104 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно статті 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 статті 122, статті 126 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч. 2 статті 258 КУпАП).

Відповідно до ч. 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно ч.5 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року за № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п.4 Інструкції).

Зі змісту постанови вбачається, що 20 лютого 2017 року о 15 годині 25 хвилин позивач, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf» д/н НОМЕР_1 по автодорозі М-06 Київ - Чоп 503 км. + 100 м, здійснив обгін на ділянці дороги з обмеженою оглядовістю, а саме, у небезпечному повороті, чим порушив вимоги п. 14.6 (г) Правил дорожнього руху України, за що адміністративна відповідальність встановлена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно пп. Г п. 14.6 Правил дорожнього рух України обгін заборонено: у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).

Відповідно до статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням роз'яснення п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачено адміністративну відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку та обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, строк оскарження постанови якщо оскаржувалася до вищестоящого органу обчисляється з наступного дня після прийняття цим органом рішення за скаргою.

Частиною 1 статті 11 КАС України встановлено здійснення розгляду і вирішення справ в адміністративних судах на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Так, частинами 4 та 5 зазначеної статті на суд покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; зобов'язує суд запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких, на думку суду, не вистачає.

Відповідно до приписів статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч. 3 ст. 70 КАС України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

З даних підстав суд вважає недопустимим доказом по справі письмові пояснення ОСОБА_1 від 20 лютого 2017 року (а.с. 10), оскільки не заповнена графа «посада, звання П.І.П. особи, яка отримує пояснення», що позбавляє можливості суд однозначно встановити одержання даних пояснень при винесенні постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст.71 КАС України обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п. 14.6 (Г) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач заперечує скоєння правопорушення, в якому його звинувачують, при цьому з позовної заяви вбачається, що він заперечував це і під час складання інспектором спірної постанови.

До суду надійшли письмові заперечення Управління патрульної поліції у м. Львові Департаменту патрульної поліції, в яких зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення відповідачем не було складено у зв'язку із тим, що розгляд вчиненого адміністративного правопорушення віднесене до компетенції Національної поліції, що згідно ч. 2 ст. 258 КУпАП України дозволяє не складати протокол про адміністративне правопорушення. На обґрунтування зазначеної позиції, зазначається судова практика Львівського апеляційного адміністративного суду та Вищого адміністративного суду України. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Відповідачем не надано суду жодних доказів передбачених ст. 251 КУпАП, які б підтверджували винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Отже суд приходить до висновку, що, не склавши при таких обставинах протокол про адміністративне правопорушення, інспектор інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни порушила вимоги ч.5 ст. 258 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 33 КУпАП , при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.71 КАС України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи суду не надано. Оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення не містить посилань на будь-які докази скоєння адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Позивач просив про скасування постанови про адміністративне правопорушення .

Пункт 1 частини 2 ст. 162 КАС України встановлює способи захисту від протиправного рішення суб'єкта владних повноважень. Тому передусім суд повинен зробити висновок про протиправність такого рішення, яка полягає у незаконності чи невідповідності іншому правовому акту з вищою юридичною силою.

Тобто застосування одного із встановлених законом засобів захисту порушеного права позивача - скасування рішення - можливо у разі задоволення вимог про визнання протиправним рішення суб»єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. У зв'язку з цим суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та більш конкретніше сформулювати резолютивну частину постанови з метою повного захисту прав та інтересів позивача, а саме, визнати постанову № 565573 серія АР від 20 лютого 2017 року інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 протиправною.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що постанова № 565573 серія АР від 20 лютого 2017 року інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 є протиправною та підлягає скасуванню.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності слід задовольнити повністю: визнати постанову № 565573 серія АР від 20 лютого 2017 року інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 протиправною та скасувати.

Керуючись ч.2 ст.122, ст.ст. 33, 222, 245, 251, 258, 268, 278, 283, 284, 293 КУпАП, п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1988 року "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" ст.ст. 2, 11, 69, 70, 71, 99, 100, 158, 159, 160, 161, 162, 163,222 КАС України,

п о с т а н о в и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити повністю.

Визнати дії інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни щодо складання 20 лютого 2017 року у відношенні ОСОБА_1 постанови про адміністративне правопорушення протиправними.

Постанову № 565573 серія АР від 20 лютого 2017 року інспектора 3 батальйону патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Львові Департаменту патрульної поліції Гореги Христини Андріївни про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 скасувати.

Повний текст постанови виготовлений 11 вересня 2017 року.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення постанови, а в разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Н.Є.Арапіна