Справа № 308/13118/16-а
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/8036/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кушнерика М.П., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області на постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області про зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в Ужгородському районі Закарпатської області, правонаступником якого є Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області (далі відповідач) про зобовязання включити в стаж роботи, що дає право на отримання пенсії за вислугу років з 01.09.1977 по 22.07.1980 рік навчання в Здолбунівському професійно технічному училищі залізничного транспорту, з 29.07.1980 по 30.09.1980 року роботу слюсарем по ремонту рухомого складу пункту технічного огляду вагонного депо Ужгород, з 21.11.1980 по 22.10.1982 службу в лавах радянської армії, з 06.12.1982 по 02.07.1996 року роботу слюсарем по ремонту вагонів, оглядачем вагонів, старшим оглядачем вагонів Чоп, старшим оглядачем вагонів по збереженню вагонного парку технічного обслуговування вагонів Чоп. Всього 18 років 05 місяці 23 дні на посадах, що дають право на отримання пенсії за вислугу років (при необхідному 12 років і 06 місяців) та при загальному трудовому стажі роботи - 38 років 08 місяців 23 дні; зобовязання призначити пенсію за вислугу років з 07.11.2016 року.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст. 55, 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 07.11.2016 року. Зобовязано відповідача зарахувати позивачу стаж роботи: за період з 29.07.1980 по 30.09.1980 року - роботи слюсарем по ремонту рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів Чоп, за період з 06.12.1982 по 02.02.1983 року роботу слюсарем по ремонту вагонів, з 03.02.1983 року по 31.05.1984 роботу оглядачем вагонів, з 01.06.1984 року по 01.07.1996 року роботу старшим оглядачем вагонів Чоп, старшим оглядачем вагонів по збереженню вагонного парку технічного обслуговування вагонів Чоп, а всього 13 років 8 місяців і 29 днів до стажу роботи відповідно п. а ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», який дає право на пенсію за вислугу років та 38 років 11 місяців і 0 днів до загального стажу роботи за станом на 07.11.2016 року, тобто дату коли позивачу виповнилося 55 років. Зобовязано відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років з моменту виповнення йому 55 років, тобто з 07.11.2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. Стягнуто із Державного бюджету України на користь позивача витрати із сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно наданих позивачем документів неможливо підтвердити пільговий стаж позивача, оскільки посада старшого оглядача вагонів не передбачена списком професій і посад робітників локомотивних бригад, затв. постановою КМУ від 12.10.1992 року № 583, тому і не може бути врахована в пільговий стаж. Крім того, час навчання та служба в армії не передбачена чинним законодавством до зарахування до пільгового стажу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, а відтак на підставі п. 2 ч. 1 ст. 197 КАС України суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Позивач звертався до відповідача з заявою про призначення пенсії за вислугу років, проте згідно відповіді від 24.10.2016 року № 41 йому відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років з тих підстав, що не підтверджено необхідного періоду стажу для призначення пенсії, оскільки періоди роботи на посаді старшого оглядача вагонів не враховано до спецстажу (а.с. 18).

Судом встановлено, що відповідачем підтверджено спецстаж роботи 1 рік 7 місяців 28 днів.

Згідно з п. а ч.1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788) право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних карєрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі.

Згідно записів у трудовій книжці позивач з 01.09.1977 по 22.07.1980 року навчався у Здолбунівському професійно-технічному училищі № 2 за спеціальністю «слюсар по ремонту вагонів з виконанням столярних робіт»; з 29.07.1980 по 30.09.1980 року працював слюсарем по ремонту рухомого складу ІV розряду пункту технічного обслуговування вагонів Чоп, з якої 30.09.1980 року був звільнений у звязку з призовом до лав радянської армії; з 21.11.1980 року по 22.10.1982 року служив у лавах радянської армії; з 06.12.1982 року працював слюсарем по ремонту рухомого складу ІV розряду, звідки 03.02.1983 року переведений на посаду оглядача вагонів ІV розряду пункту технічного обслуговування вагонів Чоп; з 01.06.1984 року переведений на посаду старшого оглядача вагонів по збереженню вагонного парку пункту технічного обслуговування вагонів Чоп; з 05.10.1985 року переведений старшим оглядачем вагонів V розряду пункту технічного обслуговування вагонів Чоп; з 12.03.1986 року переведений на посаду старшого оглядача вагонів V розряду обмінного пункту вагонів Чоп; з 04.03.1994 року переведений старшим оглядачем вагонів V розряду пункту технічного обслуговування вагонів Чоп, де працював до 02.07.1996 року (а.с. 12-17, 30).

Відповідач зазначає, що посада старшого оглядача вагонів не передбачена Списком професій і посад робітників локомотивних бригад і окремих категорій працівників забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та в метрополітенах і користуються правом на пенсію за вислугу років, затв. постановою КМУ від 12.10.1992 року № 583 (далі Постанова № 583).

З таким твердженням колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до Національного класифікатора України «Класифікатор професій ДК 003:2010», затв. наказом Держспоживстандарту України від 28.07.2010 року № 327 на заміну ДК 003:2005, розділ 7 «Кваліфіковані робітники з інструментом» містить інформацію із загальним кодом 7233 «Механіки та монтажники сільськогосподарських та промислових машин» про професію із кодом 16269 оглядач вагонів та про професію із кодом 18540 слюсар з ремонту рухомого складу.

Обов'язковий додаток В Похідні слова до професій (професійних назв робіт) серед інших містить слово старший та 2 примітки, за якими похідні слова до професій (професійних назв робіт) можуть застосовуватися за умови збереження галузевої та функціональної належності, кваліфікаційних вимог, виключення дублювання, збереження коду новоутвореної професії. Назви професій можуть бути розширені за потребою користувача термінами та словами, які уточнюють місце роботи, виконувані роботи, сферу діяльності за умови дотримання лаконічності викладення, якщо інше не передбачено у КП чи відповідних законодавчо-правових актах.

Постановою № 583 передбачені посади оглядачів вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; оглядачі-ремонтники вагонів магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу; слюсарі по ремонту рухомого складу магістральних залізниць, зайняті на пунктах технічного (технічного і комерційного) обслуговування вагонів станцій позакласних, 1 та 2 класу.

Міністерством праці та соціальної політики України листом від 03.02.2011 року № 0132/0/14-11/036 надано розяснення, що якщо в переліки і Списки включені професії під загальною назвою, то правом на пенсію за вислугу років користуються працівники всіх найменувань по цих професіях та посадах, тобто старші, головні, провідні, а також помічники.

Таким чином дії відповідача щодо неврахування позивачу до спецстажу періодів роботи на посаді старшого оглядача вагонів є неправомірним.

Щодо зарахування до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років, часу навчання та служби в армії колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятим на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Тобто, коли йдеться про зазначений вид пенсії, підраховується спеціальний стаж особи - сумарна тривалість трудової діяльності, яку виокремлено із загального трудового стажу з урахуванням роботи у певних галузях народного господарства, певних умовах праці, у визначених місцевостях чи природно-кліматичних умовах, за професіями чи посадами.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Така ж норма передбачена і ч.1 ст. 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII.

Судом встановлено, що позивач 29.07.1980 року був прийнятий на посаду слюсаря по ремонту рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів Чоп та звільнений з цієї посади 30.09.1980 року у зв'язку з призовом на строкову військову службу до Радянської армії (а.с. 13-17).

Таким чином, позивач на момент призову на строкову військову службу працював на посаді, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону № 1788.

Крім того, військовим білетом № 4043307 підтверджується, що позивач дійсно проходив військову службу в період з 21.11.1980 року по 22.10.1982 року.

Враховуючи викладені обставини, період проходження позивачем строкової військової служби підлягає зарахуванню до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст. 55 Закону № 1788.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» від 10 лютого 1998 року № 103/98-ВР час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач в липні 1980 року закінчив професійно-технічне училище №2 м. Здолбунова Рівненської області за спеціальністю слюсар по ремонту вагонів з виконанням столярних робіт, а 29.07.1980 року був прийнятий слюсарем по ремонту рухомого складу ІV розряду пункту технічного обслуговування вагонів Чоп (а.с. 30).

При цьому, перерва між днем закінчення позивачем навчання в ПТУ і днем зарахування на роботу за професією не перевищує 3 місяців.

За таких обставин, відповідач неправомірно відмовив позивачу в зарахуванні до спеціального стажу час навчання, службу в армії та роботу старшим наглядачем вагонів, відтак незаконно прийняв рішення про відмову в призначенні пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 195,197,198,202,205,207,254 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Ужгородського обєднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області задовольнити частково.

Постанову Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2017 року у справі № 308/13118/16-а скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи за період з 01.09.1977 по 22.07.1980 рік навчання в Здолбунівському професійно технічному училищі залізничного транспорту, з 29.07.1980 по 30.09.1980 року - роботи слюсарем по ремонту рухомого складу пункту технічного обслуговування вагонів Чоп, з 21.11.1980 по 22.10.1982 службу в лавах радянської армії, з 06.12.1982 по 02.07.1996 року, роботу слюсарем по ремонту вагонів, оглядачем вагонів, старшим оглядачем вагонів Чоп, старшим оглядачем вагонів по збереженню вагонного парку технічного обслуговування вагонів Чоп до стажу, який дає право на пенсію за вислугу років відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобовязати Ужгородське обєднане управління Пенсійного фонду України Закарпатської області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років з 07.11.2016 року.

Стягнути із Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати із сплати судового збору у розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок).

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копії особам, що беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4