Справа № 804/5088/16
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2016-10-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2016 р. Справа № 804/5088/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпропетровську адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування розрахунків, -
10 серпня 2016 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів а, б-з статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2016 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем порушено п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, оскільки до розрахунків включено осіб, яким призначено пенсії до набуття чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме до 01.01.2004. Також, до оскаржених розрахунків включено відшкодування витрат на доставку пенсій особам, що мають статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та досягли пільгового пенсійного віку, однак це є протиправним, оскільки відшкодування таких витрат, здійснюється відповідно до вимог ст.63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Таким чином, оскаржені розрахунки є протиправними та такими, що підлягають скасуванню судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.09.2016 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд на 05.10.2016.
У задоволенні означеного клопотання позивача відмовлено судом з огляду на те, що заявником клопотання не надано доказів, на підтвердження обставин, викладених у зазначеному клопотанні. Окрім того, позивачем не зазначено підстав неможливості прийняття участі в судовому засіданні іншого повноважного представника Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» ОСОБА_3, довіреність якої від 18.01.2016, на представництво інтересів позивача в суді, міститься в матеріалах справи.
У судове засідання 05.10.2016 представник відповідача зявився, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що оскаржені розрахунки складені правомірно, у відповідності до норм чинного законодавства, а тому у суду відсутні підстави для їх скасування. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову та здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Суд, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Марганецький рудоремонтний завод» зареєстроване в Управлінні Пенсійного фонду України в м.Марганці Дніпропетровської області і відповідно є платником страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.
Управлінням Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області направлено позивачу розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів а, б - з ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», за липень 2016 року.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що означені розрахунки отримані головним бухгалтером Публічного акціонерного товариства "Марганецький рудоремонтний завод" ОСОБА_4О.) у строк, передбачений Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 № 1058-IV, який набрав законної сили 01 січня 2004 року, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. (абз.1 п.2). До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно до абз. 4 пп. 1 п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону.
До набрання чинності Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» порядок відшкодування витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів «а», «б-з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», був визначений Законом України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обовязкове державне пенсійне страхування є, зокрема субєкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх обєднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, обєднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.
Пунктом 1 статті 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, обєктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів а, б - з статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
На підставі пунктів а, б - з ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою визначені умови призначення пільгових пенсій за віком та перелік осіб, які мають право на такі пенсії, працівникам відповідача сплачувались пенсії за віком на пільгових умовах.
Як визначено п.п. 6.1 п. 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (надалі Інструкція), відшкодуванню підлягають витрати Пенсійного фонду на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до п.п. 6.4 п. 6 Інструкції розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом 10 днів з новопризначених (перерахованих) пенсій. У разі призначення пенсій на пільгових умовах особам, які мають необхідний стаж роботи не за місцем призначення цієї пенсії, орган Пенсійного фонду за місцем призначення пенсії надсилає повідомлення згідно з додатками, зазначеними у пункті 6.4 цієї Інструкції для зазначених підприємств, у двох примірниках через орган Пенсійного фонду за місцезнаходженням цього підприємства. Відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у таких випадках здійснюється підприємством на рахунки органу Пенсійного фонду за місцем його реєстрації (п.6.9 Інструкції).
Згідно п.п. 6.7 п. 6 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.
Враховуючи вищевказані норми законодавства позивач зобовязаний відшкодовувати територіальним органам Пенсійного фонду України витрати на доставку та виплату пенсій, що були призначені особам, які знаходилися з ним в трудових правовідносинах та набули право на отримання пенсій відповідно до п. а, п. б-з ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Матеріалами справи підтверджується, що такі фізичні особи дійсно працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, що не оспорюється позивачем.
Посилання позивача на те, що до розрахунків витрат на виплату та доставку пенсій включено осіб, яким призначено пенсії, що мають статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та досягли пільгового пенсійного віку, критично оцінюються судом, з огляду на те, що до оскаржених розрахунків, направлених підприємству, суми доплат пенсіонерам, які мають статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії та досягли пільгового пенсійного віку, не були включені. Згідно розрахунків, призначені пенсії розподілені на суму, яка відшкодовується підприємством, та на суму доплати за статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи 4 категорії, яка згідно ст. 63 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відшкодовується за рахунок державного бюджету, а не підприємством.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ст. 94 КАС України, у разі відмови у задоволенні адміністративного позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 94, 122, 128, 158 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Марганецький рудоремонтний завод» до Управління Пенсійного фонду України в м. Марганці Дніпропетровської області про визнання протиправними та скасування розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» в частині пенсій, призначених відповідно до пунктів а, б-з статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за липень 2016 року відмовити повністю.
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна, скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_1