Справа № 201/7733/17(2-а/201/266/2017)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и
12 вересня 2017 рокусправа № 201/7733/17 провадження №2-а/201/266/2017
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.
суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції
на постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2017 року по справі №201/7733/17 (провадження №2-а/201/266/2017) за позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП 5 роти 3 батальону УПП у м.Дніпрі Сутягіна Артема Сергійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-
в с т а н о в и В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 24.05.2017 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
В обгрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що при розгляді справи відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.
Постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 16 лютого 2017 року позов задоволено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції встановив, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності став факт не пред`явлення на вимогу інспектора патрульної поліції полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. Встановивши такі обставини, суд першої інстанції вказав на те, що вимога інспектора патрульної служби про пред`явлення полісу обов`язкового страхування, у спірному випадку, була неправомірною, оскільки чинним законодавством визначено вичерпні підстави для здійснення контролю за наявністю у водія полісу обов`язкового страхування. З цього приводу суд першої інстанції послався на положення п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Суд першої інстанції вказав на те, що оскільки у спірному випадку інспектором патрульної поліції не складався протокол щодо порушень правил дорожнього руху та не оформлялися матеріали дорожньо-транспортної пригоди, то у останнього були відсутні правові підстави для перевірки наявності у позивача полісу
обов`язкового страхування, і як наслідок, були відсутні підстави для висновку про наявність у діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. Крім цього, суд вказав на те, що відповідачем прийнято рішення без з`ясування усіх обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, оскільки інспектор не врахував пояснення позивача відносно того, що останній не керував транспортним засобом.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо відсутності, у спірному випадку, правових підстав для перевірки наявності у позивача полісу обов`язкового страхування. Заявник апеляційної скарги вказує на те, що такі повноваження інспектора патрульної поліції передбачені Законом України «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху. При цьому, відсутність у водія полісу обов`язкового страхування або відмова його пред`явити створюють об`єктивну сторону правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.
Сторони, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим справу розглянуто у письмовому провадженні.
Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 24.05.2017 року інспектором ПП 5 роти 3 батальону УПП у м.Дніпрі Сутягіним А.С. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №103330, згідно з якою позивач, керуючи транспортним засобом BMW Х5 державний номер НОМЕР_1 , не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду судового рішення, суд апеляційної інстанції, в повній мір, не може погодитися з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Так, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, з огляду на правову позицію суду першої інстанції щодо відсутності у спірному випадку правових підстав для перевірки наявності у позивача полісу обов`язкового страхування.
Відповідно до ст..16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно із ст..53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
У відповідності до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно із п.2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
З огляду на вказані норми права, суд апеляційної інстанції вважає безпідставним висновки суду першої інстанції щодо відсутності, у спірному випадку, правових підстав для перевірки наявності у позивача полісу обов`язкового страхування, оскільки такі повноваження інспектора патрульної поліції передбачені чинним законодавством, і вказані повноваження кореспондуються з обов`язком водія мати при собі поліс обов`язкового страхування та пред`являти його на вимогу працівників поліції.
Посилання суду першої інстанції на положення п.21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на думку колегії суддів, не може свідчити про відсутність в інспектора патрульної поліції повноважень для здійснення перевірки наявності у водія полісу обов`язкового страхування.
Так, пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на який посилався суд першої інстанції, передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється:
Відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.
В той же час, пунктом 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Тобто, вказаною нормою права визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред`явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п.21.3 ст21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред`явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Аналізуючи зазначені норми права Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Правил дорожнього руху, які визначають повноваження посадових осіб поліції та обов`язки водіїв транспортних засобів, колегія суддів приходить до висновку про те, що визначені пунктом 21.2 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави контролю за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах. На думку колегії суддів п.21.2 ст.21 Закону, як закону, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено додаткові повноваження підрозділів Національної поліції щодо контролю за наявністю полісу обов`язкового страхування у такому випадку, як складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Про вказану правову позицію, на думку колегії суддів, свідчать і внесені законодавцем зміни до ч.1 ст.126 КУпАП, попередня редакція якої: «Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне накладення штрафу ….», була змінена: «керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу …». Тобто, ч.1 ст.126 КУпАП, в редакції яка діяла на час прийняття відповідачем оскарженої постанови, передбачала відповідальність за сам факт відсутності або не пред`явлення для перевірки полісу обов`язкового страхування, без такої умови, як «у випадках, передбачених законодавством».
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки суду першої інстанції щодо відсутності у спірному випадку правових підстав для перевірки наявності полісу обов`язкового страхування.
В той же час, погоджуючись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Так, суд першої інстанції, окрім вищенаведеного, підставою для задоволення позову визначив і те, що інспектором патрульної служби прийнято рішення (оскаржену постанову) без з`ясування усіх обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення, а саме інспектор не було враховано та не надано жодної оцінки поясненням позивача відносно того, що він не керував транспортним засобом.
Згідно із ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, лише встановлений факт керування транспортним засобом без полісу обов`язкового страхування, створює склад правопорушення, передбачений ч.1 ст.126 КУпАП.
У спірному випадку відповідачем не було доведено керування транспортним засобом BMW Х5 державний номер НОМЕР_1 саме позивачем. З наданих відповідачем відеозаписів вбачається, що автомобіль BMW Х5 державний номер НОМЕР_1 , на момент коли був помічений патрульними, не здійснював руху та був припаркований (за поясненнями відповідача з порушенням вимог Правил дорожнього руху). Під час з`ясування обставин, позивач повідомив патрульних про те, що водієм цього транспортного засобу є його батько, який сидить поруч на передньому пасажирському місці. Як вбачається з відеозапису позивач також повідомив про те, що оскільки, у зв`язку з технічними проблемами автомобіля, батько не зміг його завести, то позивач пересів на місце водія і намагався завести машину.
Вказаним поясненням позивача відповідачем не було надано жодної оцінки, при цьому, відповідачем, за відсутності будь-яких доказів керування позивачем цим транспортним засобом, було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП саме позивача.
Враховуючи викладене, оскаржену постанову відповідача не можливо визнати обґрунтованою, тобто вказане рішення не відповідає критеріям правомірності, які проявляються до рішень суб`єктів владних повноважень та які визначені ч.3 ст.2 КАС України.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції по суті правильно вирішено справу, у зв`язку з чим підстав для скасування постанови суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст. 198, ст.ст. 200, 205, 206 КАС України, суд,-
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в м.Дніпрі Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а постанову Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19 липня 2017 року по справі №201/7733/17 (провадження №2-а/201/266/2017) без змін.
Ухвала суду набирає законної сили у відповідності до ч.5 ст. 254 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.
Головуючий: Я.В. Семененко
Суддя: Н.А. Бишевська
Суддя: І.Ю. Добродняк