Справа № 333/3876/17
Суддя: Кулик В. Б.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/3876/17
Провадження № 2-а/333/202/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Кулик В.Б.,

при секретарі Довгаль А.Г.,

розглянувши у скороченому провадженні, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя про визнання дій протиправними і зобовязання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після призначення пенсії він продовжував працювати.

Позивач набув право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» і 22 травня 2017 року звернувся до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя з заявою встановленого зразка про призначення йому пенсії за віком.

Але, відповідач фактично перевів його з пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», та деяких інших осіб», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». При цьому при нарахуванні пенсії було взято показник середньої заробітної плати в галузях економіки за 2007 рік.

Позивач вважає дії відповідача протиправними, оскільки позивач досяг пенсійного віку та набув права на призначення пенсії за віком, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування».

При призначенні позивачу пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати у галузях економіки України за 2007 рік, посилаючись на ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає, що в даному випадку відбувається перехід з пенсії за вислугою років, призначеної за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» на пенсію за віком на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Тобто, умови й порядок обчислення цих пенсій визначені різними законодавчими актами, а тому при призначенні позивачу пенсії за віком на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для її розрахунку має застосовуватись саме показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Листами Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя № 120/М-1 від 08.06.2017 року та № 183/М-1 від 30.06.2017 року, позивачу було надано роз'яснення, відповідно до якого зазначено, що при переході з пенсії за вислугою років на пенсію за віком на підставі наданої позивачем заяви 22.05.2017 року, для розрахунку пенсії був застосований показник середньої заробітної плати за 2007 рік і що пенсія розрахована відповідно до норм чинного законодавства.

Позивач вважає дії відповідача неправомірними, а тому вимушений був звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до позовної заяви, позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя, щодо відмови йому в розрахунку пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»;

- зобовязати Шевченківське обєднане УПФУ м. Запоріжжя перерахувати йому пенсію за віком з 22.05.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком (2014 р. 2016 р.) та виплати різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією;

- стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

31.07.2017 року до суду надійшли заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог ОСОБА_1 відповідно до яких Шевченківське обєднане УПФУ м. Запоріжжя через представника просить відмовити в задоволенні адміністративного позову, посилаючись на наступне.

Позивачу раніше було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»., а тому законні підстави для повторного призначення пенсії за віком у відповідача відсутні. З огляду на викладене, Шевченківське обєднане УПФУ м. Запоріжжя через представника вважає, що з його боку відсутні неправомірні дії.

12.09.2017 року ОСОБА_1 додатково надав копію трудової книжки.

Відповідно до ст. 183-2 КАС України суд розглянув справу у скороченому провадженні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 183-2 КАС України, скорочене провадження застосовується у адміністративних справах про оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Згідно з п. 4. ч. 1 ст. 183-2 КАС України, суддя розглядає справу в порядку скороченого провадження одноособово, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі. За результатами розгляду справи у скороченому провадженні суддя, оцінивши повідомлені позивачем, відповідачем обставини, за наявності достатніх підстав приймає законне та обґрунтоване судове рішення.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, виданого 21.01.2014 року Пенсійним фондом України, серія ААЗ № 676545.

22 травня 2017 року, у звязку з досягненням пенсійного віку, ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського обєднаного УПФУ м. Запоріжжя з заявою про призначення йому пенсії за віком, згідно з Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до листа відповідача № 183/М-1 від 30.06.2017 року позивачу на підставі наданих ним документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу було проведено розрахунок пенсії за віком виходячи із загального стажу роботи 41 рік 2 місяці 13 днів, коефіцієнт стажу з урахуванням кратності 1,35-0,55575 та середньомісячного заробітку за період з 01.07.2000 року по 30.06.2016 рік, з урахуванням середньої заробітної плати по народному господарству України за 2007 рік.

Позивач вважає застосування показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2007 рік при призначенні пенсії за віком неправомірним.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків.

Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Статтею 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один з цих видів пенсії за її вибором.

Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп=Зс х (Ск:К), де:

- Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

- Зс - середня заробітна плата (дохід) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 цього Закону, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду України.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, при розрахунку пенсії за віком позивачу був застосований показник середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Однак, даний розрахунок відповідачем проведений неправомірно, оскільки позивач звернувся до нього із заявою про призначення йому іншої пенсії за іншим Законом. А тому дії відповідача з посиланням на ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є помилковим, оскільки даним положенням регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення.

Аналогічні правові позиції висловлені у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 року по справі № 21-612а14 та від 09.06.2015 року по справі № 21-550а15.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 244-2 КАС України, висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Так, позивачу було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», він звернувся вперше.

Крім того, після виходу на пенсію за вислугу років, позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок по доказуванню правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Аналізуючи положення наведеної процесуальної норми, виходячи із суті позовних вимог, під час розгляду даної категорії справ відповідачу належить довести правомірність своїх дій та бездіяльності.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 162 КАС України, суд може прийняти постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, у сфері публічно-правових відносин з боку суб'єктів владних повноважень.

Враховуючи викладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджуються дослідженими письмовими доказами, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа. З огляду на вищезазначене, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Позивач за звернення до суду з даним адміністративним позовом сплатив судовий збір у сумі 640 грн., що підтверджується відповідною квитанцією № 2484 від 22 червня 2017 року, яка наявна в матеріалах справи.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 18, 71, 87, 99, 104, 160-163, 183-2, 254, 256 КАС України, Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про судовий збір», Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та кримінальних справах», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, щодо відмови ОСОБА_1 в розрахунку пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Зобовязати Шевченківське обєднане Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя перерахувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 22.05.2017 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосування показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком та виплати різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського обєднаного Управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя В.Б. Кулик