Справа № 314/743/17 (2-а/314/49/2017)
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2017 року справа № 314/743/17 (2-а/314/49/2017)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Шлай А.В.

суддів: Прокопчук Т.С. Чабаненко С.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Запорізького приміського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року у справі №314/743/17(2-а/314/49/2017) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області по відмові у розрахунку їй пенсії за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з яких сплачено страхові внески, за три останні роки (2014-2016 роки), зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області розрахувати їй пенсію за віком з 09.02.2017 року відповідно до ст. ст. 40, 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три роки, що передують зверненню за призначенням пенсії (2014-2016 роки), забезпечити її виплату та виплату різниці між фактично отриманою та призначеною пенсією. В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказувала на те, що вона перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію, призначену за Законом України «Про державну службу». Після призначення пенсії вона продовжувала працювати та набула страхового стажу більше 24 місяців. Досягнувши 55 років, вона також отримала право на призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Звернувшись 09 лютого 2017 року до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, вона отримала відмову, яку оскаржила у судовому порядку.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року, ухваленою в порядку скороченого провадження, адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Запорізьке приміське обєднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нову постанову, відмовивши у задоволенні адміністративного позову. Апелянт вказує на те, що у позовній заяві позивач просила зобовязати відповідача розрахувати їй пенсію, а не призначити, тому постанова суду про зобовязання призначити пенсію прийнята поза межами позовних вимог. ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою довільної форми про призначення їй пенсії за віком. Зважаючи на те, що форма заяви не відповідала вимогам Порядку подання, оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою ПФУ № 22-1 від 25.11.2005 року (в редакції Постанови № 13-1 від 07.07.2014 року), вона була розглянута як звернення громадян із наданням відповіді листом від 17.02.2017 року № 21/Л-5.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить залишити оскаржену постанову суду першої інстанції без змін, як законну та обґрунтовану.

Розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини 1 статті 197 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегією суддів на підставі статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України здійснено процесуальне правонаступництво відповідача у справі Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області - Запорізьким приміським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість оскарженої постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог, дійшла висновку про наявність підстав для її скасування.

Як свідчать наявні у справі письмові докази, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, досягнувши 55-річного віку 13 березня 2003 року, звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області із заявою про призначення їй пенсії за віком та 14 березня 2003 року - із заявою про призначення їй пенсії держслужбовця. Згідно Протоколу № 151 від 16 травня 2003 року позивачу була призначена пенсія за віком, як держслужбовцю, у розмірі 90 відсотків від заробітку. 09 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Управління Пенсійного фонду України в Вільнянському районі Запорізької області із заявою про призначення їй пенсії за віком у відповідності до статей 26, 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення (2014, 2015, 2016 роки), та наданням розрахунку і складових пенсії. Листом № 21/Л-5 від 17 лютого 2017 року позивача повідомлено про те, що пенсія за віком їй вже призначена, тому підстави застосування показника середньої заробітної за 2014-2016 року відсутні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, пославшись на правову позицію Верховного Суду України, викладену у постановах від 29.11.2016 року (справа № 133/476/15-а), від 22.12.2015 року (справа № 2-а/199/138/14), від 31 березня 2015 року (справа № 21-612а14), від 02.12.2015 року (справа № 193/1029/14-а) дійшов висновку про те, що позивач має право на призначення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Колегія суддів вважає, що зазначений висновок суду помилковим.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу у 2003 році була призначена пенсія за віком, як державному службовцю, у розмірі 90 відсотків заробітної плати на підставі Закону України «Про державну службу».

Згідно статті 37 зазначеного Закону (в редакції, що діяла на час призначення пенсії), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності загального трудового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної осади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі. За кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшується на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати, без обмеження граничного розміру пенсії.

Пенсійний вік на час призначення позивачу пенсії був визначений статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і складав для жінок - 55 років при стажі роботи не менше 20 років.

Слід зазначити, що стаття 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначала наступні види пенсій: а) трудові пенсії (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років); б) соціальні пенсії.

У статті 10 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV зазначено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, пенсія, яка призначена за Законом України «Про державну службу» є пенсією за віком, оскільки повязує право на її одержання з пенсійним віком, і не передбачає пільг щодо зменшення пенсійного віку для призначення цього виду пенсій.

З 01 січня 2004 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», статтею 43 якого передбачалось, що перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Позивачу після 01 січня 2004 року був здійснений перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, за 2002 рік. За даними апелянта, у звязку із прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України № 327 від 23 квітня 2012 року «Про підвищення рівня соціального захисту населення» позивачу перерахована пенсія із застосуванням показників відповідно середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2007 рік та середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, у тому числі в сільському господарстві, за 2007 рік.

Враховуючи те, що позивач після досягнення 13 березня 2003 року 55-річного віку, необхідного для призначення пенсії за віком, скористалася своїм правом на призначення пенсії державного службовця, яка була перерахована за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що відповідно до норм діючого законодавства у позивача виникло право на призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає помилковими застосування судом першої інстанції правової позиції Верховного Суду України, викладеної у зазначених вище постановах, оскільки вона стосувалася іншого виду пенсії, призначеного за Законом України від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на вищевикладене колегія суддів вважає, що законні підстави для призначення позивачу пенсії за віком у відповідності до частини 2 статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати по Україні за три роки, що передують року звернення з такою заявою, відсутні.

Відповідно до статті 202 цього ж Кодексу підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Враховуючи те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскаржена постанова підлягає скасуванню, а у задоволенні позову має бути відмовлено з наведених вище підстав. Судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 195-196, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А НО В И В:

Апеляційну скаргу Запорізького приміського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області - задовольнити.

Постанову Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 квітня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі і є остаточною та оскарженню не підлягає, відповідно до частини 10 статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: А.В. Шлай

Суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: С.В. Чабаненко