Справа № 750/2636/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 750/2636/17 Головуючий у 1-й інстанції: Жук М.І.
Суддя-доповідач: Бєлова Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Желтобрюх І.Л.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційну скаргу відповідача - управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2017 року позивач, ОСОБА_3, звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:

визнати протиправними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату, житлово-комунальних послуг;

зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради здійснити нарахування та продовжити виплату щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату, житлово-комунальних послуг, відповідно до заяви від 21 грудня 2016 року;

стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.;

стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2 500 грн.

Постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 квітня 2017 року позовні вимоги задоволено частково:

визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за його заявою від 21 грудня 2016 року про поновлення виплати зазначеної допомоги;

зобов'язано Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради здійснити нарахування - подовжити виплату позивачу щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до його заяви від 21 грудня 2016 року про поновлення виплати зазначеної допомоги;

стягнено з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь позивача 500 грн. моральної шкоди;

стягнено з Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь позивача 1 250 грн. 00 коп. відшкодування витрат на правову допомогу;

стягнено за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на користь держави 1280 грн. 00 коп. судового збору;

у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 квітня 2017 року та прийняти нову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є особою, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, що підтверджується довідкою управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради від 17 грудня 2014 року № . Строк дії вказаної довідки продовжено до 17 червня 2015 року, а з 21 січня 2016 року.

21 грудня 2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

30 грудня 2016 року рішенням Комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги №53 позивачу відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Вважаючи, що його права, свободи та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача, як на підставу відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги, на відсутність відмітки територіального підрозділу Державної міграційної служби на зворотному боці довідки про взяття на облік, є таким, що не відповідає діючому законодавству.

Даючи правову оцінку вищевикладеним обставинам, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Сторонами не заперечується, що відповідач, як на підставу відмови у призначенні щомісячної адресної допомоги, у спірному рішенні посилався на п. 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Відповідно до п. 13 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року №365 (далі - Порядок №365), комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати.

Згідно з п. 7, 8 Порядку №365 для призначення (відновлення) соціальних виплат структурний підрозділ з питань соціального захисту населення за власною ініціативою або за зверненням органів, що здійснюють соціальні виплати, протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідної заяви внутрішньо переміщеної особи або з дня надходження звернення від органів, що здійснюють соціальні виплати, проводить перевірку достовірності зазначеної в заяві інформації про фактичне місце проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи.

Як вбачається з матеріалів справи, актом від 28 грудня 2016 року встановлено, що під час проведення перевірки фактичного місця проживання позивача (за адресою пр.. Миру, 52, кВ. 11, Чернігів) не підтверджено факт проживання останнього за вказаною у заяві адресою.

Відповідно до п. 10 Порядку №365 структурний підрозділ з питань соціального захисту населення протягом трьох робочих днів з дня складення акта обстеження матеріально-побутових умов сім'ї (крім осіб, зазначених в абзаці другому пункту 7 цього Порядку) та отримання електронної справи отримувача соціальної виплати вносить на розгляд комісій з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - комісії), подання про призначення (відновлення) або про відмову в призначенні (відновленні) відповідної соціальної виплати.

Так, 30 грудня 2016 року рішенням Комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги №53 позивачу відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Системний аналіз викладених норм права та фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що оспорюване рішення відповідача прийняте у спосіб та у межах повноважень, що встановлені законодавством України.

Натомість, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначає виключно про безстрокову дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, хоча дана обставина сторонами у справі не оспорюється.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 23 березня 2017 року та 31 березня 2017 року на адресу відповідача надійшла інформація Державної прикордонної служби вх..№2619 та вх.. №2916 про те, що ОСОБА_3 в'їхав на територію України 14 жовтня 2016 року - виїхав 30 листопада 2016 року - в'їхав 18 січня 2017 року - виїхав 26 лютого 2017 року. Перетинання державного кордону здійснено через рухомий комплекс №200501 (контрольний пункт в'їзду/виїзду «Станиця Луганська»).

Враховуючи те, що ОСОБА_3 був відсутній за місцем проживання (за адресою пр.. Миру, 52, кв. 11, Чернігів) понад 60 днів, з урахуванням вимог ст.. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», 03 квітня 2016 року розпорядженням №05-15/148 скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У даній справі предметом спору є рішення Комісії по призначенню усіх видів державної соціальної допомоги №53, яким позивачу відмовлено у призначенні щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом спору у справі №750/4066/17 є дії відповідача щодо скасування дії довідки про взяття ОСОБА_3 на облік як внутрішньо переміщеної особи від 12 грудня 2014 року № та зняття з обліку як внутрішньо переміщеної особи та скасування розпорядження про скасування дії такої довідки.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2017 року у справі №750/4066/17 відмовлено у задоволенні вищезазначених позовних вимог ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи те, що відповідачем у подальшому скасовано дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відсутні правові підстави для визнання протиправними дій Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради щодо відмови у наданні щомісячної адресної грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, за його заявою від 21 грудня 2016 року про поновлення виплати зазначеної допомоги.

Щодо стягнення моральної шкоди, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зі змісту цієї норми випливає, що у такому порядку розглядаються адміністративним судом вимоги про відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди. Основною умовою такого розгляду є те, щоб така вимога була заподіяна (похідною) протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб'єктів публічно-правових відносин і якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Так, під час розгляду справи, судом не встановлено протиправність дій відповідача, а отже і відсутні підстави для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди.

Приписами ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яке ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. 202 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції скасовує постанову суду першої інстанції та приймає нову постанову, якщо судом не доведені обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального чи процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Постанова Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 квітня 2017 року прийнята у порядку скороченого провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 197 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність розгляду даної справи у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

Керуючись ст. 160, 198, 202, 207 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради на постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 квітня 2017 року - задовольнити.

Постанову Деснянського районного суду міста Чернігова від 03 квітня 2017 року - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у місті Чернігові ради про визнання рішення протиправним, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 18.09.2017

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

І.Л. Желтобрюх

Головуючий суддя Бєлова Л.В.

Судді: Безименна Н.В.

Желтобрюх І.Л.