Справа № 814/2751/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВИЩИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

14 вересня 2017 року м. Київ К/800/26414/17

Суддя Вищого адміністративного суду України Пасічник С.С., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з вказаним адміністративним позов, в якому зазначав, що 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року, пунктом 1-1 Перехідних положень якого передбачено, що до утворення місцевих прокуратур їх повноваження здійснюють міські, районні, міжрайонні, районні у містах прокуратури, тобто, міські, районні та міжрайонні прокурори, діючи в правовому полі даного закону, прирівнюються до місцевих прокурорів. Відповідно до частин 3, 4 ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури становить з 01 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат, а тому він, як прокурор регіональної прокуратури, мав би отримувати з 01 липня 2015 року заробітну плату у розмірі 10 мінімальних заробітних плат на місяць, окрім премій та надбавок, проте заробітна плата у вказаному розмірі йому не виплачувалась. Вважаючи, що такі дії відповідача порушують його права, просив визнати протиправними дії прокуратури Миколаївської області щодо не нарахування та невиплати заробітної плати відповідно до вимог ст. 81 Закону України «Про прокуратуру» та стягнути недоплачену заробітну плату за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2015 року у розмірі 97 817,20 грн.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року визнано протиправними дії прокуратури Миколаївської області щодо не нарахування та невиплати заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 12 жовтня 2015 року включно відповідно ст. 81 ЗУ "Про прокуратуру" та стягнуто заборгованість по заробітній платі за період з 01 липня 2015 року по 12 жовтня 2015 року у розмірі 32016,27 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року рішення суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу, в якій просив змінити рішення суду першої інстанції та скасувати рішення суду апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Ухвалою судді Вищого адміністративного суду України від 02 серпня 2017 року касаційна скарга, з урахуванням приписів статтей 213, 214 Кодексу адміністративного судочинства України, залишалася без руху в зв'язку з встановленням її недоліків із наданням строку для їх усунення.

У встановлений судом строк позивач виконав вимоги ухвали суду.

Також, у касаційній скарзі позивачем, крім іншого, було порушено питання про поновлення строку касаційного оскарження, втім, як свідчать матеріали касаційної скарги, такий строк не пропущено.

Разом з тим, дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, у відкритті провадження за касаційною скаргою необхідно відмовити з наступних підстав.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, апеляційний суд зазначав, що згідно з частиною третьою ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" посадовий оклад прокурора місцевої прокуратури встановлюється у розмірі 12 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 липня 2015 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2016 року - 11 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2017 року - 12 мінімальних заробітних плат.

Відповідно ж до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про оплату праці" умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (ст.. 13 Закону України "Про оплату праці").

Відповідно до п. 9 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та п. 11 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" норми і положення, зокрема, ст. 81 Закону України "Про прокуратуру" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів.

Схема посадових окладів працівників органів прокуратури затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року №505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури".

Зміни до вказаної постанови Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо розмірів окладів працівників органів прокуратури не вносились, Законами України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" та "Про Державний бюджет України на 2016 рік" не було передбачено видатки на реалізацію положень ст. 81 Закону України "Про прокуратуру", а отже відповідач не мав правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, зважаючи на наведені вимоги законодавства, висновки апеляційного суду щодо правомірності нарахування і виплати ОСОБА_2 заробітної плати за період з 01 липня 2015 року по 31 грудня 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2012 року № 505 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури" є правильними.

Відповідно до пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, зокрема, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

За змістом цієї норми касаційна скарга повинна містити посилання на помилкове та/або неправильне застосування норм матеріального права при вирішенні справи та/або порушення судами норм процесуального права (а у разі оскарження судового рішення по суті - пояснення, яким чином такі порушення вплинули на правильність вирішення справи).

Виходячи із змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень, дана касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки не містить належних доводів в підтвердження незаконності прийнятих судами рішень, а тому, з врахуванням наведених приписів пункту 5 частини п'ятої статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України, не викликає необхідності перевірки судом касаційної інстанції матеріалів справи, що в свою чергу, є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 211, 214 Кодексу адміністративного судочинства України,

у х в а л и л а :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2017 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Миколаївської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Вищого адміністративного суду України С.С. Пасічник