Справа № 500/66/17
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 500/66/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Бурнусус О.О.

Колегія суддів Одеського апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Зуєвої Л.Є., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області на постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення заборгованості з пенсійних виплат, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив визнати протиправними дії Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України щодо нарахування йому пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати встановленого відповідачем; зобов'язати Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області призначити та виплати позивачу пенсію за віком на підставі заяви, починаючи з 29.07.2016 року відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за № 1058-ІV, застосувавши показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки ( 2013 р., 2014 р., 2015 р.), що передують року звернення за призначенням позивачу пенсії за віком; стягнути з Ізмаїльського об'єднаного управління пенсійного фонду України на користь позивача заборгованість з пенсійних виплат за період з серпня 2016 року по грудень 2016 року, що складає різницю між пенсією, розрахованою із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2013, 2014, 2015 роки, що передують року звернення за призначенням пенсії та фактично сплачених пенсійних виплат.

Позовні вимоги обгронтовано тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 1974 року по 1995 рік знаходився на військовій службі. Після закінчення військової служби у 1995 році позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Після закінчення військової служби з 1995 року позивач працював на підприємствах міста Ізмаїл. зокрема, з листопада 1997 року по червень 2016 року у філії ПАТ «Державний експортно імпортний банк» у м. Ізмаїлі. У період з 2000 року до часу звільнення у 2016 році ОСОБА_1 займав посаду заступника керуючого філією ПАТ «Державний експортно - імпортний банк» у м. Ізмаїлі та з його заробітної плати здійснювались відрахування усіх видів податків та зборів, відповідно до чинного законодавства України. У зв'язку із досягненням ОСОБА_1 60 - річного віку, відповідно до ст. 6 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в липні 2016 року позивач звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління І Іенсійного фонду України в Одеській області із завою про призначення пенсії за віком. Також позивачем було надано заяву про відмову від отримання пенсії, яку було призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», 3 29 липня 2016 року згідно заяви ОСОБА_1 Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області переведено виплату пенсії за вислугу років на пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно розрахунку здійсненого Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області розмір пенсії позивача становить 3846 грн. 64 коп. на місяць, але з вказаним розрахунком пенсії позивач не згоден. Внаслідок чого, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із листом - претензією від 14.11.2016 року щодо порядку розрахунку розміру призначеної йому пенсії за віком. У своїй відповіді відповідач посилався на ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої при здійсненні розрахунку пенсії позивачу було застосовано показник середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки за 2007 рік, що складає 1197 грн. 91 коп. Позивач вважає, що застосування показника середньомісячної заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки за 2007 рік при розрахунку пенсії позивача є невірним, не відповідає вимогам чинного законодавства України та таким, що порушує його права, оскільки показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, оскільки ОСОБА_1 за призначенням пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» звернувся вперше, Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України здійснюючи розрахунок пенсії позивача за віком зобов'язано керуватися ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та використовувати показник «Зс- середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 3 календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії», який за період з 2013 року по 2015 рік складає 3263 грн. 61 коп.

Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в овному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 34-39 КАС України, в судове засідання не з'явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 01.05.1995 року отримував пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

29.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про призначення йому пенсії за віком.

Розпорядженням № 87451 від 04.08.2016 року позивачу було призначено пенсію за віком у розмірі 3846,64 грн. із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2007 р. у розмірі 1197,91 грн., про що також було зазначено у листі Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області від 18.11.2016 року за № 104/Д-01.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що Ізмаїльським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Одеської області вищезазначений перерахунок пенсії за віком проведено неправомірно, оскільки фактично позивач не звернувся до Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області із заявою про переведення з одного виду пенсії на іншій, а просив призначити пенсію за іншим Законом, тобто в даному випадку мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду на інший вид пенсії в межах одного Закону, а тому Ізмаїльське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області повинно застосувати показник середньої заробітної плати за три попередні роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Члени сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли або пропали безвісти, мають право на пенсію в разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону № 1058-ІV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі статтею 7 Закону № 2262-ХІІ військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

У частині першій статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Частиною третьою статті 45 цього Закону встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV, однак у випадку із заявою ОСОБА_1 мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, ОСОБА_1 було призначено пенсію відповідно до Закону

№ 2262-ХІІ, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV він звернувся вперше. Крім того, після звільнення з органів внутрішніх справ позивач продовжував працювати та сплачував у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є доведеними та обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що постанова Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеній постанові, у зв'язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Ізмаїльського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області - залишити без задоволення.

Постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 квітня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів. Особи, які брали участь у справі, однак не були присутні у судовому засіданні апеляційної інстанції, мають право подати касаційну скаргу протягом 20 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст рішення виготовлено 15.09.2017 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: Л.Є. Зуєва

Суддя: А.Г. Федусик