Справа № 140/968/17
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 140/968/17
14 вересня 2017 року
У квітні 2017 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов'язання провести перерахунок та виплату пенсії.
Постановою Тульчинського районного суду Вінницької області від 23 червня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправними дії управління пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області щодо відмови ОСОБА_1 перерахувати пенсію відповідно до мінімального прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, визначеного Законом України "Про державний бюджет". Зобов'язано Тульчинське об'єднане управління пенсійного фонду України Вінницької області перерахувати та виплатити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 пенсію з підвищенням її до розміру мінімального прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про державний бюджет", починаючи з 17.09.2015 з урахуванням проведених вже виплат.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив постанову суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неповного з'ясування обставин справи та прийняття необґрунтованої постанови.
За результатами розгляду справи, постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу Тульчинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області задоволено частково, а постанову суду першої інстанції змінено в частині періоду, з якого необхідно провести перерахунок та виплату пенсії.
Вважаю за необхідне висловити окрему думку щодо прийнятого рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. За наявності страхового стажу меншої тривалості, ніж передбачено частиною першою цієї статті, пенсія за віком встановлюється в розмірі, пропорційному наявному страховому стажу, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком.
Постановою Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 № 265 "Деякі питання пенсійного забезпечення громадян" (далі - Постанова № 265) визначено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 грн., таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.
Також вважаю за необхідне зазначити, що норми ч. 3 ст. 46 Конституції України, якими передбачено право громадянина на соціальний захист слід застосовувати у системному зв'язку з положеннями п. 6 ст. 92 Конституції України, яка є імперативною та прямо передбачає, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
За таких обставин право на пенсію, розмір якої становить не нижче розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, мають особи за наявності повного страхового стажу (35 років для чоловіків), як це визначено нормами ст. 28 Закону № 1058-IV.
Водночас, норми ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV, якою визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність лише за наявності у чоловіків 35 років страхового стажу, не визнавались неконституційними.
Як вбачається з матеріалів справи, загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 11 місяців 01 день з необхідних 35 років страхового стажу для визначення розміру пенсії за віком в мінімальному розмірі, тому відповідачем розмір пенсії обчислений пропорційно наявному страховому стажу від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
З наведеного вважаю, що відповідачем призначена та виплачується пенсія позивачу у розмірі, передбаченому Законом № 1058-IV та з урахуванням положень Постанови № 265, що, в свою чергу, вказує на правомірність дій органу Пенсійного фонду.
Крім того, нарахування та виплата відповідачем, як органом Пенсійного фонду, пенсійного забезпечення у розмірі, який є нижчим, ніж розмір прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, не перешкоджає у реалізації права позивача на отримання від відповідних органів соціального захисту населення виплат та допомог для забезпечення обов`язку держави щодо підтримання рівня життя особи не нижче від прожиткового мінімуму для відповідної категорії осіб, що безпосередньо передбачено нормами Конституції України.
З урахуванням викладеного та встановлених у справі обставин спору, вважаю, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо перерахунку пенсії і виплатити її з підвищенням до розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, є безпідставними та задоволенню не підлягали.
Суддя Біла Л.М.