Справа № 127/15035/17
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/15035/17

Головуючий у 1-й інстанції: Бессараб Н.М.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

12 вересня 2017 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Томашук А.В.,

предлставника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 (далі - позивач) до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі - відповідач) про зобов'язання провести поновлення пенсії за віком з проведенням індексації і компенсації втрати частини доходів,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача у липні 2017 року звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом в якому просив: зобов'язати управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці провести поновлення пенсії за віком позивачу з 07.10.2009 шляхом призначення її знову відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в його пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.07.2017 позовні вимоги за період з 07.10.2009 по 06.01.2017 залишено без розгляду, у зв'язку із пропуском строків, визначених статтею 99 КАС України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі та просила колегію суддів її задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що даний адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду і позивачем не наведено достатніх підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 195 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частиною 1 ст. 6 КАС України вказано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ст. 99 КАС України, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1).

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2).

Відповідно до ст. 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В свою чергу ст. 107 визначає, що суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, в т.ч. чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними) (п. 5 ч. 1).

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2).

Таким чином, під строком звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Після закінчення цього часу особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, але позов може бути залишено без розгляду лише на тій підставі, що пропущено такий строк звернення.

Варто зауважити, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, а також гарантією стабільності правовідносин, та складовою принципу правової визначеності.

Слід також зауважити, що інститут строку звернення до суду в адміністративному судочинстві, по своїй правовій природі, механізму застосування і правовим наслідкам, є відмінним від інститут позовної давності в цивільному судочинстві.

І в силу положень ст. 5 КАС України, згідно з якою адміністративне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, судам не можна застосовувати правила позовної давності визначені цивільним законодавством при вирішення адміністративних спорів.

Згідно матеріалів справи, з 01.01.2006 по досягненню пенсійного віку та наявності 39 років страхового стажу позивачу була призначена пенсія за віком, яка виплачувалась йому управлінням ПФУ в Ленінському районі м. Вінниці.

19.09.2006 позивач виїхав з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де був прийнятий на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль. Починаючи з 2007 року позивач призначеної по закону пенсії не отримує.

07.10.2009 Конституційним Судом України прийнято рішення №25-рп/2009, відповідно до якого у позивача виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

13.07.2017 позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом, де в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що враховуючи прийняття Конституційним Судом України рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009, саме з цієї дати повинно бути захищене її право судом.

При цьому, слід зазначити, що виплата пенсії носить щомісячний регулярний характер, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав після того, як у територіального органу Пенсійного фонду України виникли підстави для поновлення виплати йому пенсії та після нездійснення вказаних виплат, тобто в жовтні 2009 року.

Отже, звернувшись із даним адміністративним позовом лише в липні 2017 року, позивач пропустив установлений частиною другою статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення за захистом свої прав та інтересів.

При цьому, позивачем не зазначається та з матеріалів справи не вбачається обставин, які заважали б позивачу та могли бути об'єктивними перешкодами для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк. Натомість представник позивача, в апеляційній скарзі вказує, що взагалі строк звернення до суду позивачем не пропущений.

Отже, позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не надано, що унеможливлює визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду за період з 07.10.2009 по 06.01.2017 у відповідності до вимог ст. 100 КАС України. Натомість суд першої інстанції повинен відкрити провадження в іншій частині вимог.

Посилання позивача на обов'язковість висновку ВС України, викладеного в його постанові від 12.05.2015 у справі №21-180а15, є не коректним, оскільки в указаному рішенні викладено правову позицію в справі по суті спору, а не щодо правомірності застосування судами положень ст. 99, 100 КАС України.

Також апеляційний суд не враховує посилання апелянта на положення ч. 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", оскільки вказана норма правило за яким саме нараховані суми пенсії (а позивачу спірні суми пенсії не були нараховані), не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, і жодним чином не регламентує порядок і строки звернення з адміністративним позовом до адміністративного суду.

При цьому апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що позивач не позбавлений права на звернення до цивільного суду із позовом про відшкодування завданої шкоди, тобто для захисту порушеного цивільного права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування ухвали колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 199 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Відповідно до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасовано правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 14 липня 2017 року - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст. 212 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Мельник-Томенко Ж. М.