Справа № 806/670/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Капинос О.В.
Суддя-доповідач:Охрімчук І.Г.
УХВАЛА

іменем України

"13" вересня 2017 р. Справа № 806/670/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Охрімчук І.Г.

суддів: Моніча Б.С.

Капустинського М.М.,

за участю секретаря судового засідання Кошиль О.Ю.,

позивача та представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" червня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення ,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №114 від 02.02.2017 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №22 о/с від 07.02.2017 про звільнення його з посади слідчого відділення Ружинського відділення поліції Бердичівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" у зв"язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби та поновити його на вказаній посаді;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на його користь суму грошового утримання починаючи з дати звільнення за весь час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 02.02.2017 № 114 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" його притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у перебуванні 19.01.2017 на службі в нетверезому стані, недотриманні субординації у стосунках з колегами, виявлення неповаги до гідності людини. Наказом ГУНП в Житомирській області від 07.02.2017 №22о/с його було звільнено зі служби у поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби). Вважає накладення на нього дисциплінарного стягнення та подальше звільнення зі служби незаконним, оскільки 19.01.2017 не перебував на службі в стані алкогольного сп'яніння. Вказав, що 19.01.2017 перебував на службі до 13.00, потім у нього погіршилося самопочуття і він звернувся до лікаря та йому відкрили лікарняний, про що він повідомив керівництво. Лише близько 17.30 вжив незначну кількість горілки настояної на калині. Вказує, що його безпосередній керівник ОСОБА_5 примусово та навмисно привіз до лікарні на освідування, оскільки у них були особисті неприязні відносини. Вважає, що освідування його проводилося незаконно, оскільки проводилось черговим лікарем, а не лікарем наркологом. Тому, просить скасувати спірні накази, як протиправні.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та постановити нову, якою позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 07.11.2015 проходив службу в Ружинському відділенні Бердичівського відділу Головного управління Національної поліції в Житомирській області.

Судом встановлено, що наказом Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 02.02.2017 №114 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині неухильного дотримання обов'язків поліцейського, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів начальників, а також за ігнорування вимог п. 1, 2, 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у перебуванні 19.01.2017 на службі в нетверезому стані, недотриманні субординації у стосунках з колегами, виявлення неповаги до гідності людини, накладено на слідчого Слідчого відділення Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В подальшому 07.02.2017, наказом ГУНП в Житомирській області від №22о/с позивача було звільнено зі служби у поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

Вважаючи наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та наказ про звільнення неправомірними ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про їх скасування та поновлення його на посаді.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №114 від 02.02.2017 про накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції та наказ №22 о/с від 07.02.2017 про звільнення з посади, винесені правомірно на підставі та в межах повноважень, оскільки матеріали службового розслідування від 01.02.2017 та встановлені судом обставини підтверджують порушення службової дисципліни слідчим слідчого відділу Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_3, що виразилось у перебуванні 19.01.2017 під час проходження служби безпосередньо при виконанні службових обов"язків у стані алкогольного сп"яніння, що у розмінні Дисциплінарного статуту є порушенням службової дисципліни.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Так, правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 № 3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Національна поліція України (далі - поліція)- це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Як визначено статтею 60 Закону України "Про Національну поліцію", проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Разом з тим, статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського, пунктом 6 частини 1 вказаної статті передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

З матеріалів справи вбачається, що 07.02.2017, наказом ГУНП в Житомирській області від №22о/с позивача було звільнено зі служби у поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби).

В той же час, судом встановлено, що підставою для видачі такого наказу став наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області від 02.02.2017 № 114 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності", яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині неухильного дотримання обов'язків поліцейського, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів начальників, а також за ігнорування вимог п. 1, 2, 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у перебуванні 19.01.2017 на службі в нетверезому стані, недотриманні субординації у стосунках з колегами, виявлення неповаги до гідності людини, у зв"язку з чим на слідчого відділення Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_3 накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд першої інстанції вірно вказав, що оскільки на момент виникнення спірних правовідносин Дисциплінарний статут Національної поліції України не затверджено, на поліцейських поширюється дія Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22.02.2006 р. № 3460-IV, який не втратив чинність і продовжує діяти як станом на момент вчинення проступку позивачем, так і на момент накладення дисциплінарного стягнення.

Згідно зі частиною 1 статті 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни (стаття 2 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України).

Зміст статті 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачає, за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

В силу вимог статті 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: 1) усне зауваження; 2) зауваження; 3) догана; 4) сувора догана; 5) попередження про неповну посадову відповідність; 6) звільнення з посади; 7) пониження в спеціальному званні на один ступінь; 8) звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно зі частиною 7 статтею 13 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання.

Відтак, притягнення особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справі України до дисциплінарної відповідальності можливе лише за невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Як зазначено в частині 5 ст. 18 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважається виконаним після видання наказу по особовому складу.

В ході розгляду справи встановлено, що підставою видачі спірних наказів, послугували насамперед матеріали службового розслідування від 01.02.2017 за фактом порушення службової дисципліни слідчим слідчого відділу Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП лейтенантом поліції ОСОБА_3

Статтею 14 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" встановлено порядок накладення дисциплінарного стягнення. Так, відповідно до положень зазначеної статті з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Судом встановлено, що 24.01.2017 Головним управлінням Національної поліції в Житомирській області винесено наказ №70 про призначення та проведення службового розслідування за фактом вчинення протиправних дій слідчим слідчого відділу Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенантом поліції ОСОБА_3. (а.с.40)

В свою чергу такий наказ прийнятий з урахуванням доповідної записки начальника УКЗ ГУНП в Житомирській області полковника поліції Левітан С.О. від 24.01.2017 на ім"я начальника ГУНП в Житомирській області полковника Печененка В.П, згідно якої останній просив вказівки на призначення службового розслідування відносно ОСОБА_3 у зв"язку з надходженням 23.01.2017 до УКЗ ГУНП з Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області матеріалів за фактом порушення останнім службової дисципліни. (а.с.41)

В подальшому, за результатами службового розслідування складено висновок службового розслідування від 01.02.2017 за фактом порушення 19.01.2017 службової дисципліни слідчим слідчого відділення Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_3 (а.с.74-86)

Так, під час проведення службового розслідування було встановлено, що 19.01.2017 слідчий слідчого відділення Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_3, перебуваючи на службі допустив вживання алкогольних напоїв, вчинив конфлікт та бійку з цивільною особою. На вимогу керівництва до підрозділу не прибув. Після встановлення його місця перебування та доставляння до приймального відділення Ружинської ЦРЛ, намагався уникнути медичного освідування на стан алкогольного сп"яніння та вчинити бійку з керівництвом підрозділу. Зазначені обсставини встановлені судом першої інстанції , перевірені і їм надана правильна юридична оцінка.

В подальшому під час проведення службового розслідування у ОСОБА_3 були відібрані відповідні письмові пояснення, відповідно яких позивач не заперечував факту вживання алкогольних напоїв 19.01.2017.

За наслідками встановлених обставин, комісією, що проводила службове розслідування, рекомендовано за грубе порушення службової дисципліни, невиконання вимог ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", в частині неухильного дотримання обов'язків поліцейського, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині дотримання законодавства, неухильного виконання вимог Присяги працівника поліції, статутів, наказів начальників, а також за ігнорування вимог п. 1, 2, 3 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, що виразилось у перебуванні 19.01.2017 на службі в нетверезому стані, недотриманні субординації у стосунках з колегами, виявлення неповаги до гідності людини, накласти на слідчого відділення Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП лейтенанта поліції ОСОБА_3 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

В судовому засіданні позивач, посилаючись на протиправність спірного наказу щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, стверджував, що 19.01.2017 він на службі не перебував, оскільки напередодні знаходився у слідчо-оперативній групі, з огляду на що у нього був вихідний.

Однак, суд критично оцінює такі доводи з огляду на наступне.

Так, у своїй позовній заяві та первісних поясненнях позивач не заперечував, більш того, сам стверджував, що 19.01.2017 знаходився на службі та виконував відповідні службові обов"язки. Також факт перебування на службі 19.01.2017 не заперечувався ОСОБА_3 під час службового розслідування, а саме в поясненнях, які були ним написані власноручно 31.01.2017 (а.с.46-49).

Крім того, Наказом Міністерства внутрішніх справ №940 від 22.10.2012, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.01.2013 за № 54/22586, затверджено Інструкцію про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України (далі-Інструкція).

Відповідно до п.6.16 Інструкції начальник ОВС зі штатною чисельністю особового складу до 60 працівників має право своїм наказом передбачити можливість членам основної СОГ після 23.00 перебувати за місцем проживання за умови забезпечення їх прибуття з повною екіпіровкою до місця вчинення правопорушення з дотриманням вимог розділу II цієї Інструкції (копія відповідного наказу має зберігатися в черговій частині). Рішення про продовження чергування за місцем проживання в кожному конкретному випадку приймає залежно від оперативної ситуації начальник ОВС або відповідальний по ОВС.

Згідно п.6.17 Інструкції членам СОГ та ОГ (у разі їх створення), які фактично перебували на службі менше 16 годин, надається 12 годин відпочинку, до 20 годин - 32 години відпочинку, понад 20 годин - 48 годин відпочинку.

Так, матеріали справи містить копія доручення Ружинського відділення поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області від 28.12.2016 №95 "Про організацію чергування слідчо-оперативної групи Ружинського відділення поліції протягом 2017 року", згідно якого доручено задіяти працівників Ружинського відділення поліції, які входять до складу слідчо-оперативної групи з 09 години до 23 години. СОГ після 23 години знаходиться за місцем проживання, але у разі необхідності за викликом старшого інспектора-чергового прибуває для виконання покладених на нього обов"язків за умови забезпечення їх прибуття з повною екіпіровкою до місця вчинення правопорушення. (а.с.182)

Вказане доручення доведено до особового складу підрозділу, що підтверджується письмовим записом у розділі "Додаткові заняття" Журналу №57 обліку відвідування та успішності поліцейських зі службової підготовки першої навчальної групи на 2016 рік. Відтак позивач був ознайомлений з даним дорученням.(а.с.231-236)

З наявної у матеріалах справи копії книги служби нарядів №78 Ружинського ВП станом на 17.01.2017, ОСОБА_3 цього дня перебував у складі основної СОГ.

При цьому, зброю йому видано 17.01.2017 о 8:30, а здано 17.01.2017 о 22:00. (а.с.34). Крім того, підпис ОСОБА_3 17.01.2017 міститься у журналі №79 реєстрації інструктажів про заходи безпеки при поводженні з табельною зброєю в Ружинському відділенні поліції Бердичівського ВП ГУНП в Житомирській області та в журналі №80 проведення інструктажу добового наряду Ружинського ВП на 17.01.2017 (а.с.194-195, 196)

В послідуючі дні, а саме: 18.01.2017, 19.01.2017 ОСОБА_3 в наряд не заступав.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 17.01.2017 у складі слідчо-оперативно групи останній раз виїжджав на виклик о 18.25, що підтверджується копією книги №77 єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Ружинського ВП.(а.с.226-228)

Виходячи з аналізу встановлених обставин справи, суд першої інстанції зробив вірний висновок, що ОСОБА_3 19.01.2017 мав знаходитися на службі, водночас його доводи стосовно того, що відповідно до чинного законодавства йому має надаватися 48 годин відпочинку спростовані вищевказаним доказами.

Більш того, начальник Ружинського ВП Фадєєва С.О. листом від 29.05.2017 №2163/206/01-2017 підтвердив, що слідчий ОСОБА_3 19.01.2017 поза службою не перебував. (а.с.205)

Натомість, судом не приймаються до уваги доводи представника позивача стосовно того, що можливість членам основної СОГ після 23.00 перебувати за місцем проживання, повинно встановлюватися у формі наказу, а не доручення, оскільки форма рішення начальника ОВС не впливає на саму суть та зміст прийнятого рішення та ніяким чином не спростовує порушення, встановлені в ході проведення службового розслідування відносно ОСОБА_3

Крім того, наказом ГУНП в Житомирській області №275 від 12.08.2016 затверджено внутрішній розпорядок дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Житомирській області, в якому зазначено, що закінчення робочого дня поліцейських, державних службовців та працівників ГУНП в Житомирській області у понеділок, вівторок, середу, четвер - 0 18.00, у п"ятницю - о 16.45. (а.с.203)

Також, судом не приймається до уваги довідка Ружинської РЦЛ від 16.02.2017 № 91 про те, що ОСОБА_3 19.01.2017 звертався до лікаря та йому було призначено відповідне лікування, оскільки підставою для звільнення від виконання службових обов"язків може бути виключно литок непрацездатності (а.с.21).

Таким чином, в ході розгляду справи підтверджено факт перебування ОСОБА_3 19.01.2017 на службі та спростовано доводи позивача та його представника про наявність у останнього вихідного дня.

Щодо висновку службового розслідування стосовно перебування ОСОБА_3 на службі у стані алкогольного сп"яніння.

Так, відповідно до спірного наказу № 114 від 02.02.2017 однією з підстав для накладення на ОСОБА_3 дисциплінарного стягнення є перебування останнього на службі в стані алкогольного сп"яніння, що позивачем заперечується.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", нетверезий стан працівника або наркотичне чи токсичне сп'яніння можуть бути підтверджені як медичним висновком, так і іншими видами доказів, яким суд має дати відповідну оцінку.

Відповідно до висновку лікаря Ружинської ЦРЛ від 19.01.2017 №6, складеного о 18.15 черговим лікарем-фтізіатром ОСОБА_9 за зовнішніми ознаками, а саме: різкий запах алкогольних напоїв з ротової порожнини, шатка хода, нечітка мова, ОСОБА_3 визнано таким, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.(а.с.43)

Згідно з положеннями Дисциплінарного статуту перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно критично оцінив доводи позивача в судових засіданнях стосовно того, що він 19.01.2017 взагалі не вживав спиртних напоїв, оскільки, як ним зазначено у позовній заяві цього дня він вживав спиртову настоянку на калині, покази змінив лише в ході розгляду справи, пояснивши хворобливим станом здоров"я. Також, суд зазначає, що у своїх поясненнях, наданих в ході проведення службового розслідування ОСОБА_3 вказував на те, що за місцем проживання свої батьків вживав алкогольні напої - горілку, в якій кількості не пам"ятає (а.с.46-49).

Відтак, під час проведення службового розслідування ОСОБА_3 не заперечував факт вживання ним алкогольних напоїв та вважає, що він їх вживав поза службою, однак факт перебування його на службі підтверджено в ході розгляду справи.

Також, факт перебування ОСОБА_3 у нетверезому стані під час несення служби підтверджується іншими доказами дослідженими судом першої інстанції і перевірені під час апеляційного розгляду справи.

Крім того матеріалами службового розслідування встановлено факт вчинення 19.01.2017 ОСОБА_3 бійки з цивільною особою - ОСОБА_10, що позивач в ході розгляду справи не заперечував.

Що стосується посилань позивача не негативне відношення до нього на протязі 2-х років заступника начальника Ружинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5, то суд такі доводи оцінює критично, оскільки у матеріалах справи міститься атестаційний лист лейтенанта поліції ОСОБА_3, складеного за підписом заступника начальника Ружинського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5, в якому ОСОБА_3 останнім характеризується з позитивної сторони. Тому, суд вважає такі доводи позивача надуманими та не підтвердженими жодними доказами.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція має право застосовувати як превентивний захід "застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису".

У матеріалах справи міститься диск з відеозаписом подій 19.01.2017, пов'язаних із доставлянням лейтенанта поліції ОСОБА_3 до Ружинської ЦРЛ та його неправомірних дій у лікувальному закладі.

Оглядом відеозапису вище вказаної події 19.01.2017 в судовому засіданні встановлено, що лейтенант поліції ОСОБА_3 у спілкуванні зі своїми колегами-поліцейськими виявляв явну неповагу до них, ігнорував їх законні вимоги, ігноруючи загальні моральні норми та цінності, висловлювався на їх адресу нецензурною лайкою, поводив себе агресивно, намагався спровокувати бійку, завдав удару іншому поліцейському та словесно принижував його честь та гідність, вчиняв інші дії, що не сумісні зі званням поліцейського. Крім того, його незв'язне мовлення, порушена координація рухів, свідчить про явні ознаки перебування у стані алкогольного сп'яніння (а.с.38).

Щодо доводів представника позивача, що даний відеозапис не може бути доказом, слід зазначити, що під час його огляду в судовому засіданні ОСОБА_3 не заперечував тієї обставини, що особа, яка зафіксована на відеозаписі є саме він і не заперечував того, що цей відеозапис здійснювався саме 19.01.2017 ОСОБА_5 Тому, відповідно до статей 69,70,80, ч.3 статті 72 КАС України диск із відеозаписом подій, які мали місце 19.01.2017 в Ружинській РЦЛ під час освідування ОСОБА_3, може бути прийнятий як доказ в даній справі.

Що стосується посилань представника позивача на те, що відповідачами за результатами протиправних діянь у Ружинській ЦРЛ відносно ОСОБА_3 не складався протокол про адміністративне правопорушення, суд зазначає, що відповідно до ст.15 Кодексу України про адміністративне правопорушення інші, крім зазначених у частині першій цієї статті, особи, на яких поширюється дія дисциплінарних статутів або спеціальних положень про дисципліну, у випадках, прямо передбачених ними, несуть за вчинення адміністративних правопорушень дисциплінарну відповідальність, а в інших випадках - адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Відтак, суд вірно вказав, що складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно лейтенанта поліції ОСОБА_3 законом не передбачено, тому ці доводи судом першої інстанції правомірно не взяті до уваги.

Тобто, встановлені під час розгляду справи обставини підтверджуються висновок службового розслідування, що ОСОБА_3 під час проходження служби безпосередньо при виконанні службових обов"язків, перебував у стані алкогольного сп"яніння, що у розмінні Дисциплінарного статуту є порушенням службової дисципліни.

А отже, доводи, позивача, що 19.01.2017 на службі не перебував та цього дня не вживав алкогольні напої, а тому не мав ознак алкогольного сп"яніння, спростовані в ході розгляду справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону поліцейський зобов'язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини; надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України визначено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників, дотримуватись норм професійної та службової етики, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Правилами етичної поведінки поліцейських, затвердженими Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.11.2016 № 1179 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.12. 2016 за № 1576/29706, а саме: пунктами 1,2,3 розділу ІІ, визначено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема, контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння. Поліцейський повинен дотримуватись субординації у стосунках з колегами, з повагою ставитись до старших за віком.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" звільнення зі служби є видом дисциплінарного стягнення.

Як вже зазначалося судом, згідно ст. 14 Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

В судовому засіданні представник відповідача пояснив, що перебування поліцейського на службі в стані алкогольного сп"яніння є грубим порушенням службової дисципліни. Такі дії підривають авторитет та довіру до Національної поліції і її працівників в очах громадськості, а також свідчать про порушення працівником присяги поліцейського. Тому, щодо позивача було обрано найсуворішу міру дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Крім того, вказав, що з 09.12.2016 ОСОБА_3 має не зняте дисциплінарне стягнення - оголошену догану наказом ГУНП в Житомирській області від 02.09.2016 №897.

За приписами ч. 1 ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії позивача, які виразилися в грубому порушенні службової дисципліни, не виконанні вимог Закону України "Про Національну поліцію" в частині неухильного дотримання Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, Присяги поліцейського, Правил етичної поведінки поліцейських, що підтверджується матеріалами справи , є проступком несумісним з перебуванням на службі в поліції.

Крім того, за висновком Верховного Суду України, який викладений в постанові від 14.03.2017 в справі № П/800/160/16, порушення Присяги може бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем як правових, так і етичних (моральних) норм. Тому, оцінивши досліджені в ході розгляду справи докази, з огляду на встановлені обставини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наказ Головного управління Національної поліції в Житомирській області №114 від 02.02.2017 про накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, винесений з урахуванням всіх обставин, що мали значення для його прийняття.

Оскільки в ході судового розгляду встановлено правомірність наказу №114 від 02.02.2017, яким на позивача накладення дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, та в ході розгляду справи знайшло своє підтвердження грубе порушення ним службової дисципліни, а вказане слугувало підставою для винесення відповідачем наказу №22 о/с від 07.02.2017, суд дійшов висновку, що наказ №22 о/с винесений правомірно, тому підстав для його скасування немає.

Оцінюючи правомірність наказів органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо. з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В Рішенні від 10.02.2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27.09.2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

За правилами, встановленими ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в ході розгляду справи, надав достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і довів правомірність та обґрунтованість прийнятих наказів, з огляду на що відсутні підстави для поновлення позивача на службі в Національній поліції та стягнення на його користь грошового забезпечення.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "12" червня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: Б.С. Моніч

М.М. Капустинський

Повний текст cудового рішення виготовлено "14" вересня 2017 р.