Справа № 804/2834/17
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2017-07-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 липня 2017 р. Справа № 804/2834/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НовоФарм» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення форми «В1» № НОМЕР_1 від 17.11.2016 р., -
05 травня 2017 Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НовоФарм» (далі ТОВ з ІІ «НовоФарм», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби (далі СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську, відповідач), в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення-рішення форми «В1» № НОМЕР_1 від 17.11.2016 р.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення про зміншення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість є протиправним, оскільки нормами податкового кодексу України передбачено можливість відшкодування суми ПДВ в рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу з інших платежів, які сплачуються до Державного бюджету України. Зазначає, що податок на прибуток іноземних юридичних осіб в повному обсязі сплачується до Державного бюджету України, отже посилання контролюючого органу на те, що після сплати до Державного бюджету України зазначений податок відповідно до ст.. 29 глави 5 розділу ІІ та ст..64 глави 11 розділу ІІІ Бюджетного кодексу України розподіляється пропорційно між державним та місцевим бюджетами є неправомірним та не може бути підставою для відмови в отриманні такого відшкодування (а.с.4-8).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2017 року відкрито провадження у даній адміністративній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.
Представник позивача у судовому засіданні 10.07.2017 року позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, визначених у позові, скасувавши податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_1 від 17.11.2016 р.
Представник відповідача позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено у відповідності до вимог чинного законодавства, з підстав порушення позивачем вимог п. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, з урахуванням ст.. 29 глави 5 розділу ІІ та ст..64 глави 11 розділу ІІІ Бюджетного кодексу України, що свідчить про завищення суми бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 118501 грн. Вказує, що податок на прибуток іноземних юридичних осіб сплачується до державного бюджету України частково в обсязі, визначеному Бюджетним кодексом України, зокрема 90 відсотків зараховується до доходів загального фонду Державного бюджету України, а 10 відсотків зараховується до районного бюджету. Також, посилається на п.п.141.4.2 п.141.4 ст.141 Податкового кодексу України, яким вказано, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності, утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності. Отже, суми ПДВ, що підлягають бюджетному відшкодуванню, не можуть бути зараховані в рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу по податку на прибуток з іноземних юридичних осіб.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ. До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно матеріалів справи судом встановлено, що на підставі п.п.19-1.1.2 п.19-1.1 ст.19, п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75, ст..76 Податкового кодексу України СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість ТОВ з ІІ «НовоФарм» за серпень 2016 року, за результатами якої складено акт перевірки №653/28-01-47/31040792 від 20.10.2016 р. (а.с. 34-36).
Перевіркою встановлено порушення п.п. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, з урахуванням ст.. 29 глави 5 розділу ІІ та ст..64 глави 11 розділу ІІІ Бюджетного кодексу України, - завищено суму бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу з податку на прибуток іноземних юридичних осіб в сумі 118501 грн.
На підставі вказаного акта 17.11.2016 р. контролюючим органом прийнято:
Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в адміністративному порядку. Рішенням Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби №6769/10/28-10-10-4-33 від 03.02.2017 року та рішенням Державної фіскальної служби України № 8356/6/99-99-11-01-02-25 від 20.04.2017 р. залишено податкове повідомлення-рішення СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську № НОМЕР_1 від 17.11.2016 р. без змін.
Правомірність винесеного СДПІ з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську податкового повідомлення-рішення є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, судом виходить з такого.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу власних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного субєкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2016 року ТОВ з ІІ «НовоФарм» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за серпень 2016 року, якою задекларовано суму відємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п.200-1.3 ст.200-1 Податкового кодексу України на момент подання податкової декларації, у розмірі 2272429 грн., у тому числі, що підлягає бюджетному відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету 118501 грн.; зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного періоду 2153928 грн.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Підпунктом 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що бюджетне відшкодування - відшкодування від'ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу
Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків урегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.
Так, згідно пунктів 200.1 - 200.2 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобовязань, перераховує суми податку до бюджету.
Відповідно до підпунктів 200.7 та 200.10 цієї статті платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.
Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування у разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.
Сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою контролюючим органом з дня, наступного за днем закінчення терміну проведення камеральної перевірки, у разі якщо камеральна перевірка проведена не була або за результатами проведення перевірки податкове повідомлення-рішення не було надіслано платнику податку у строк, визначений цим Кодексом.
Пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобовязаний протягом пяти робочих днів після закінчення перевірки:
або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету;
або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.
У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.
У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який протягом пяти робочих днів з дня отримання такої заяви повинен її задовольнити.
Також, суд зазначає, що пунктом 87.1 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Сплату грошових зобовязань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також, зокрема, за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України.
Отже означеною нормою передбачено право платника податку на зарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість лише на сплату грошових зобовязань або погашення податкового боргу з платежів, які повністю сплачуються до державного бюджету України.
Досліджуючи правомірність спірного податкового повідомлення-рішення, суд вказує, що пунктом 141.4 статті 141 Податкового кодексу України визначено особливості оподаткування нерезидентів.
Підпунктом 141.4.2 пункту 141.4 статті 141 Податкового кодексу України вказано, що резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Разом з тим, суд вказує, що пунктом 9.1 статті 9 Податкового кодексу України визначено, що до загальнодержавних податків належать: податок на прибуток підприємств; податок на доходи фізичних осіб; податок на додану вартість; акцизний податок; екологічний податок; рентна плата; мито.
Пунктом 9.3 наведеної статті передбачено, що зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу України.
Частиною 2 статті 29 Бюджетного кодексу України встановлено, що до доходів загального фонду Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 1 частини другої статті 67-1 цього Кодексу) належать, зокрема, 90 відсотків податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності, що зараховується до загального фонду державного бюджету в повному обсязі, та податку, визначеного пунктом 18 частини першої статті 64, пунктом 1-2 частини першої статті 66 та пунктом 2 частини першої статті 69 цього Кодексу) (підпункт 2).
Склад доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад визначено статтею 64 Бюджетного кодексу України.
Так, до доходів загального фонду бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, міст Києва та Севастополя, районних бюджетів, бюджетів обєднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать: 10 відсотків податку на прибуток підприємств (крім податку на прибуток підприємств державної власності та податку, визначеного пунктом 18 цієї частини статті, пунктом 1-2 частини першої статті 66 та пунктом 2 частини першої статті 69 цього Кодексу), який зараховується до бюджету міста Києва.
Аналізуючи наведені норми, суд вказує, що податок на прибуток іноземних юридичних осіб сплачується до Державного бюджету України частково у розмірі 90 відсотків.
Судові витрати не підлягають стягненню на користь позивача у звязку із відмовою у задоволенні позовних вимог.
На підставі частини 3 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, в судовому засіданні 10 липня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Виготовлення постанови у повному обсязі відкладено на 17 липня 2017 року, про що повідомлено після проголошення вступної та резолютивної частини постанови в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 158 163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НовоФарм» до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Дніпропетровську Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення форми «В1» № НОМЕР_1 від 17.11.2016 р. - відмовити.
Постанова суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд, в порядку та у строки, передбачені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України, та набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 17 липня 2017 року

Суддя (підпис) Постанова не набрала законної сили 17 липня 2017 року З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_1 ОСОБА_5