Справа № 805/3593/16-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Куденков К.О.
Суддя-доповідач - Міронова Г.М.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року справа №805/3593/16-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Сіваченка І.В., Ханової Р.Ф., секретаря судового засідання Святодух О.Б., за участю представника відповідача Колеснікової О.М., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року у адміністративній справі № 805/3593/16-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрспецмаш" до Мангуської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про часткове скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати вимогу відповідача від 15.08.2016 року № Ю-6294-17 про сплату боргу (недоїмки) частково на суму 149 599, 25 грн. ( т. 1 а.с. 3-7).

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 244-248).

Позивач, не погодившись з постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та винести нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що п. 9-4 розділу VIII Закону № 2464 пов'язує звільнення платників єдиного внеску від виконання визначених ч. 2 ст. 6 Закону № 2464 обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції за наявністю двох умов: перебування платника єдиного внеску на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014; подання платником єдиного внеску у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції, до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання заяви про звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску.

З урахуванням того, що товариство перебуває на обліку в Мангуській ОДПІ, розташованій у смт. Мангуш Донецької області, яке включено до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, є платником єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та подав до Мангуської ОДПІ заяву про звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску, то у позивача наявні всі юридичні факти, з якими п. 9-4 розділу VIII Закону № 2464 пов'язує звільнення від виконання обов'язків платника єдиного внеску. Таким чином, висновок суду першої інстанції, щодо не застосування до позивача пункт 9-4 розділу VIII Закону № 2464 з причини знаходження у м. Бердянську виробництва позивача неправомірний.

Також, апелянт вказує на те, що положення п. 9-4 розділу VIII Закону № 2464 жодним чином не ставлять у залежність виконання платником єдиного внеску (який звільнений від виконання обов'язків платника єдиного внеску) певного чи певних обов'язків втрату у такому разі платником єдиного внеску права на зупинення виконання інших обов'язків платника єдиного внеску із числа визначених у Законі № 2464.

Тобто, той факт, що позивач виконує обов'язок з нарахування єдиного внеску, не означає, що позивач зобов'язаний виконувати його своєчасно.

Представник позивача до суду не з'явився, був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України неприбуття у судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечувала.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишити без змін, з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецмаш" зареєстровано як юридичну особу у встановленому порядку 27.06.2001 року, включено до ЄДРПОУ за № 31424275, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АБ № 674323. Місцезнаходження позивача згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - вул. Мурзи, 16/6, смт. Мангуш, Першотравневий район, Донецька обл., 87400 (а.с. 9).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецмаш" перебуває на обліку у Мангуській МДПІ Донецької області з 11.07.2001 року, про що свідчить довідка про взяття на облік платника податків від 27.06.2012 року № 53/10/18 (а.с. 10).

Відповідач є суб'єктом владних повноважень - органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього органом виконавчої влади, який в цих правовідносинах здійснює повноваження, покладені на нього Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, зокрема, забезпечує реалізацію державної політики з адміністрування єдиного внеску.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрспецмаш" звернулось до відповідача із заявою про звільнення ТОВ "Укрспемаш" від виконання своїх обов'язків, визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (зокрема, від обов'язку своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок) на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції (а.с. 13). Зазначена заява отримана відповідачем 30.04.2015 року, про що свідчить вхідний штамп фіскального органу на копії заяви (а.с. 13).

У відповідь на заяву позивача податковою направлено лист від 13.05.2015 року № 2865/08/05-40-013, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача, у зв'язку із тим, що у той час як ТОВ "Укрспецмаш" перебуває на обліку у відповідача за місцем державної реєстрації (м. Мангуш), фактично знаходиться у м. Бердянськ (Запорізька область), а не у зоні АТО. При цьому, ТОВ "Укрспецмаш" не надано сертифікат про засвідчення факту настання обставин непереборної сили та є чинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р (а.с. 14).

10.07.2015 року ТОВ "Укрспецмаш" звернулось до Донецької торгово-промислової палати із заявою про отримання сертифікату ТПП на підтвердження обставини непереборної сили (форс-мажору), що сталися на території проведення антитерористичної операції, для звільнення ТОВ "Укрмпецмаш" від виконання обов'язків платника єдиного внеску та для не застосування до ТОВ "Укрспецмаш" відповідальності, штрафних та фінансових санкцій за невиконання обов'язків платника єдиного внеску № ПР228 (а.с. 15-16).

15.07.2015 року Донецька торгово-промислова палата надала відповідь № 1012/12.12-03 та роз'яснила, що Законом України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", яким звільнив осіб від виконання своїх обовязків визначених ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування" на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану. При цьому, підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подана ним до органу доходів і зборів. Зазначила, що Законом не передбачено у даному випадку підтверджувати ще й настання обставин непереборної сили та надання сертифікату (а.с. 17-18).

15.08.2016 року Мангуською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ю-6294-17, за якою вимагається від ТОВ "Укрспецмаш" сплатити суму недоїмки зі сплати єдиного внеску станом на 31.07.2016 року в розмірі 1150672, 67 грн. (а.с. 8).

Відповідно до розрахунку недоїмки за вимогою від 15.08.2016 року № Ю-6294-17 станом на 31.07.2016 року, недоїмка в розмірі 1150672, 67 грн. складається із сум нарахування єдиного соціального внеску за період: листопад 2014 року 56213,52 грн.; грудень 2014 року 60552,81 грн.; січень 2015 року 58108,34 грн.; лютий 2015 року 61213,28 грн.; березень 2015 року 62658,03 грн.; квітень 2015 року 66145,62 грн.; травень 2015 року 58217,07 грн.; червень 2015 року 66323,35 грн.; липень 2015 року 78197,20 грн.; серпень 2015 року 73713,77 грн.; вересень 2015 року 83483,67 грн.; жовтень 2015 року 71989,52 грн.; листопад 2015 року 64314,31 грн.; грудень 2015 року 69809,64 грн.; січень 2016 року 36099, 97 грн.; лютий 2016 року 41906, 45 грн.; березень 2016 року 40012, 68 грн.; квітень 2016 року 37849, 38 грн.; травень 2016 року 36114, 87 грн.; червень 2016 року 35622, 32 грн. (а.с. 12).

Сума недоїмки за період з листопада 2014 року по червень 2016 року також підтверджується карткою особового рахунку ТОВ "Укрспецмаш".

Наявність та сума податкового боргу не є спірними та сторонами не заперечується.

Суть спірних правовідносин полягає у правомірності винесення податковим органом вимоги щодо сплати суми недоїмки зі сплати єдиного внеску із урахуванням положень Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 року (далі - Закон України № 2464) та Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII від 02.09.2014 року (далі - Закон України № 1669).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог товариства з огляду на наступне.

Єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464-VI).

Відповідно до ст. 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи виконують такі функції, зокрема, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів; здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів.

Частиною 2 статті 6 Закону № 2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством; виконувати інші вимоги, передбачені цим Законом.

Ст. 25 Закону № 2464 регламентовані заходи впливу та стягнення за порушення вимог цього Закону.

Ч. 4 ст. 25 Закону № 2464 визначено, що орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" № 1669-VII, який набув чинності 15 жовтня 2014 року та визначав тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції".

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім п. 4 ст. 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після її завершення.

Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За положеннями статті першої цього Закону період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО триває.

Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Пунктом 5 ст. 11 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 жовтня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 року № 405/2014 у період з 14 квітня 2014 року до її закінчення.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція".

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва у справі № 826/18327/14 від 26 січня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, визнано нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.04.2015 року у справі № К/800/19383/15 клопотання Кабінету Міністрів України про зупинення виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року задоволено та зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року до розгляду касаційної скарги у Вищому адміністративному суді.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 липня 2015 року у справі № К/800/19383/15 задоволено частково касаційну скаргу Кабінету Міністрів України, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 січня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 2 квітня 2015 року скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України".

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція"; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053".

Законом № 1669 - VII внесено зміни до Закону № 2464-VI та доповнено його розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" пунктом 9-3, який передбачає, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону № 2464-VI, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону № 1669-VIІ, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону № 2464-VI, на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

При цьому підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені цим Законом за невиконання обов'язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Унормування вищенаведеної статті згідно до Закону України "Про внесення змін до розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" щодо зменшення навантаження на фонд оплати праці" відбулося зі зміною нумерації п. 9-3 на п. 9-4.

Зазначена норма проіснувала в Законі № 1669 з 15 вересня 2014 року до 1 січня 2016 року, внаслідок її виключення згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8, але в повній мірі збереглася в Законі № 2464.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пункт 9-4 розділу VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України № 2464 (після внесення змін до Закону № 1669-VII Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-8) продовжує свою дію в часі.

Таким чином, згідно п. 9-4 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року № 405/2014, звільняються від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану

Недоїмка, що виникла у платників єдиного внеску, які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014, визнається безнадійною та підлягає списанню в порядку, передбаченому Податковим кодексом України для списання безнадійного податкового боргу.

Враховуючи наведене, підставою для звільнення від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», на період з 14.04.2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану є встановлення розташування платника єдиного внеску на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», де проводилася антитерористична операція, а також подання відповідної заяви до органу доходів і зборів за основним місцем обліку та визнання недоїмки безнадійною для списання безнадійного податкового боргу.

Як вбачається із матеріалів та встановлено судом першої інстанції юридичним місцезнаходженням позивача є м. Мангуш, яке входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, проте позивач здійснює діяльність в м. Бердянську, тобто на території, яка не входить до населених пунктів, на якій здійснювалася антитерористична операція. Зазначені обставини підтверджуються: копією договору поставки № 175 від 21 січня 2015 року, у п. 10.1 якого зазначена адреса виробництва постачальника ТОВ «Укрспецмаш»: 71111 Україна, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Гагаріна, 7, Положенням про Бердянську філію ТОВ «Укрспецмаш», Розпорядженням міського голови м. Бердянська Запорізької області № 187-р від 18.04.2002 року про надання згоди на розміщення Бердянської філії ТОВ «Укрспецмаш» за адресою: 71111 Україна, Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Гагаріна, 7, копією витягу з акта перевірки Мангуської міжрайонної державної податкової інспекції Донецької області державної податкової служби від 14.01.2013 року № 13/22-31424275 та додатку до цього акта (т. 1 а.с. 70-71, 76, 77, 229-239).

Колегія суддів не приймає до уваги витяг з Протоколу № 5 зборів учасників ТОВ «Укрспецмаш» від 02 вересня 2010 року щодо ліквідації виробничого структурного підрозділу ТОВ «Укрспецмаш» -Бердянську філію ТОВ «Укрспецмаш», оскільки зазначених змін до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено.

Тобто, фактичне місцезнаходження позивача не входить до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Враховуючи фактичне місцезнаходження та діяльність позивача саме у м. Бердянську Запорізької області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» регулюються відносини щодо забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, а позивач здійснює таку діяльність на території, яка не входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, що не звільняє позивача від виконання своїх обов'язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» щодо сплату боргу (недоїмки) на суму в частині 149 599, 25 грн.

При цьому, колегія суддів зазначає, що спірна вимога відповідача навіть у випадку здійснення діяльності позивачем за юридичною адресою винесена у відповідності до вимог ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», оскільки порядок звільнення від обов'язків щодо сплати єдиного внеску передбачав визнання боргу (недоїмки) безнадійною та звернення до органу доходів і зборів із заявою щодо його списання відповідно до ст. 101 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України та затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за № 1844/24376.

Як встановлено судом апеляційної інстанції заяву про визнання сум недоїмки безнадійним боргом та документи, що підтверджували б такий факт, позивачем до відповідача не надано.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податковим кодексом України та Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" сформовано спірну вимогу.

Суд звертає увагу, що ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 24 квітня 2017 року зупинялось апеляційне провадження у справі № 805/3593/16-а до закінчення касаційного провадження у справі № 805/1199/16-а, у зв'язку з тим, що предмет спору у зазначеній справі має суттєве значення для вирішення спору у справі № 805/3593/16-а.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 06 липня 2017 року касаційну скаргу ТОВ «Укрспецмаш» відхилено, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 року у справі № 805/1199/16-а залишено без змін.

Згідно п. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування постанови суду не вбачається.

Керуючись ст. ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецмаш» - залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 23 грудня 2016 року у адміністративній справі № 805/3593/16-а - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бутиз оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого адміністративного суду України, а в разі складення в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення в повному обсязі.

Повний текст виготовлений 13 вересня 2017 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Сіваченко

Р.Ф. Ханова