Справа № 813/4288/16
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року № 813/4288/16

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Магиревич Ю.Д.,

представника позивача ОСОБА_1,

представники відповідачів 1, 2 не прибули,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом приватного підприємства "Торгівельно логістичний центр" до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною і скасування постанови та вимоги, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного підприємства "Торгівельно логістичний центр" (надалі по тексту ПП "Торгівельно логістичний центр", позивач) до Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції (надалі по тексту Залізничний ВДВС Львівського МУЮ, відповідач 1), Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві (надалі по тексту Дніпровський РВ ДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у м. Києві, відповідач 2), з наступними позовними вимогами:

-визнати протиправною бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції;

-визнати протиправною та скасувати постанову про передачу майна на зберігання іншому зберігачу виконавчого провадження ВП № 47601115 винесену від 22.11.2016 року Державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3;

-визнати протиправною та скасувати вимогу виконавця винесену 22.11.2016 року (№4611) Державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3.

Ухвалою судді від 04.08.2017 року прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду. Хід розгляду справи відображений в ухвалах суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані у даній справі постанова державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ВП № 47601115 від 22.11.2016 року та вимога виконавця від 22.11.2016 року (№ 46111) винесені з грубим порушенням вимог Закону України "Про виконавче провадження" та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків, підстав та умов передачі майна на зберігання іншому зберігачеві під час примусового виконання виконавчих документів. Представник позивача наголосив, що у разі необхідності зміни зберігача майна, на підставі постанови державного виконавця таке майно може бути передано на зберігання іншому зберігачеві. У постанові зазначається причина передачі майна іншому зберігачеві, прізвище, ім'я та по батькові зберігача, який здійснював зберігання майна та прізвище, ім'я та по батькові нового зберігача, чого в оскаржуваній постанові вказано не було. Крім того, представник позивача звернув увагу суду на те, що вказані виконавчі документи були винесені на підставі акту опису й арешту майна від 27.04.2016 року, складеного державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції. Проте, станом на момент опису і накладення арешту на майно Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" виконавче провадження з примусового виконання наказу № 47590271 вже було закінчено на підставі постанови державного виконавця Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 05.04.2016 року. Однак, державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не лише було недотримано вимог діючого на той час законодавства, але й не було вчинено жодних дій для запобігання неправомірних дій нового зберігача майна. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає оскаржувані у даній справі постанову та вимогу державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві протиправними та просить їх скасувати та визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просила позов задовольнити повністю.

Представники відповідачів в судове засідання не прибули, причин неявки в судове засідання суду не повідомили. Належним чином повідомлялися про дату, час та місце проведення судового засідання, що підтверджується повідомленнями про вручення судової кореспонденції.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ПП "Торгівельно логістичний центр", , знаходиться за адресою: 79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 16.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору відповідального зберігання № 07/01 від 01.07.2013 року позивач являється зберігачем майна державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною.

Так, згідно додатку № 1 до договору відповідального зберігання № 07/01 від 01.07.2013 року та акту прийому передачі до цього договору, зберігачу було передано сортувальний комплекс МСЛ 1/50, інвентаризаційний номер 104-3505, у кількості 1 шт., в задовільному технічному стані.

Згідно додатку № 2 до договору відповідального зберігання № 07/01 від 01.07.2013 року та акту прийому передачі до цього договору, зберігачу було передано прес пакетувальний канальний AVERMANN AVOS 88, серійний номер 60173 S, у кількості 1 шт., в задовільному технічному стані.

27.04.2016 року державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_4 проведено виконавчі дії шляхом опису та арешту майна: сортувального комплексу МСЛ 1/50, інвентаризаційний номер 104-3505 та пресу пакетувального канального AVERMANN AVOS 88, серійний номер 60173 S, про що складено акт опису та арешту майна від 27.04.2017 року.

При описі була присутня зберігач ПП "Торгівельно логістичний центр" ОСОБА_5

29.11.2016 року на адресу ПП "Торгівельно логістичний центр" надійшли постанова державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 про передачу майна на зберігання іншому зберігачу ВП № 47601115 від 22.11.2016 року та вимога державного виконавця Дніпровського РВ ДВС міста ОСОБА_2 ГТУЮ у м. Києві ОСОБА_3 від 22.11.2016 року (№4611).

Не погоджуючись із винесеною постановою і вимогою та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні даної справи, суд враховує наступне.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано положення ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.11.2016 року у справі № 933/4782/13, зокрема, було визнано неправомірними дії державного виконавця Мацків Л.О. Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, які полягають у складанні 27.04.2016 акту опису та арешту майна, за яким описано та накладено арешт на майно боржника у виконавчому провадженні № 47590271 по виконанню наказу господарського суду Харківської області у справі №922/4782/13 та визнано недійсним акт опису й арешту майна від 27.04.2016, який складений державним виконавцем Мацків А.О. Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, у виконавчому провадженні №47590271 по виконанню наказу господарського суду Харківської області у справі №922/4782/13.

Вказана ухвала була залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 09.02.2013 року, яка в свою чергу залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 31.05.2017 року.

Так, в постанові Вищого господарського суду України від 31.05.2017 року у справі №922/4782/13 за касаційною скаргою ПП "Торгівельно логістичний центр" зазначається про те, що 27.04.2016 року державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4, при примусовому виконанні постанови Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві ВП № 47590271 було описано і накладено арешт на майно Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси", про що складено відповідний акт опису та арешту майна (сортувального комплексу HСЛ-1/50, (інвентарний номер 104-3505) та пресу пакетувального канального АVЕRМАNN АV0S 88 (серійний номер 60173 S).

Станом на момент опису і накладення арешту на майно Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною "Укрекоресурси" виконавче провадження з примусового виконання наказу № 47590271 вже було закінчено на підставі постанови державного виконавця Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві від 05.04.2016.

Крім того, відповідно до п. 4.2. Статуту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2002 № 1393 "Про затвердження Статуту Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною та складу його наглядової ради", майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за нею на праві повного господарського відання.

Пунктом 5.1.4 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 № 74/5 передбачено, що стягнення може бути звернено на майно боржника, яке належить йому на праві приватної власності.

В даному випадку, майно, яке було описане та арештоване державним виконавцем, не належить боржнику на праві приватної власності, а закріплене за ним на праві повного господарського відання, що також унеможливлює його опис та арешт для подальшого звернення стягнення на це майно.

Також, відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна.

Для цілей цього Закону під примусовою реалізацією майна підприємств розуміється відчуження об'єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, що забезпечують ведення виробничої діяльності цими підприємствами, а також акцій (часток, паїв), що належать державі в майні інших господарських товариств і передані до статутних капіталів цих підприємств, якщо таке відчуження здійснюється шляхом: звернення стягнення на майно боржника за рішеннями, що підлягають виконанню Державною виконавчою службою, крім рішень щодо виплати заробітної плати та інших виплат, що належать працівнику у зв'язку із трудовими відносинами, та рішень щодо зобов'язань боржника з перерахування фондам загальнообов'язкового державного соціального страхування заборгованості із сплати внесків до цих фондів, яка виникла до 1 січня 2011 року, та з перерахування органам Пенсійного фонду України заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Пунктом 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" передбачено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Таким чином, суди обґрунтовано виходили з того, що майно, яке було описане та арештоване державним виконавцем, за своїм правовим статусом є майном державної власності і звернення стягнення на яке законом забороняється.

Крім того, відповідно до пункту 10 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 після виявлення майна (коштів) боржника виконавець проводить опис та арешт цього майна (коштів), про що виносить постанову. У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника повинні бути вказані:

-назва кожного внесеного в постанову предмета і його відмінні ознаки (вага, метраж, розмір, форма, вид, колір, товарний знак, проби, виробнича марка, дата випуску, ступінь зносу тощо);

-якщо вилучені предмети мають ознаки дорогоцінних металів, каменів органічного та неорганічного утворення, перлів тощо, то вони ретельно описуються з визначенням усіх особливих ознак, відповідним чином пакуються в конверт, прошиваються, підписуються виконавцем та іншими учасниками, які були присутніми під час опису;

-якщо проводилось опечатування предмета, зазначається, які предмети, приміщення, сховища були опечатані, кількість накладених печаток та спосіб опечатування;

-прізвище, ім'я та по батькові особи, якій передано майно на зберігання, а якщо майно передано на зберігання не боржнику, а іншій особі, - паспортні дані, її місце проживання (далі - зберігач);

-відмітка про роз'яснення зберігачеві майна обов'язків із збереження майна, попередження про кримінальну та іншу відповідальність, встановлену законодавством, за його розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт;

-якщо виконавець установив зберігачеві обмеження права користуватися майном, зазначаються вид, обсяги і строки обмеження;

-відмітка про роз'яснення сторонам виконавчого провадження або заставодержателю про можливість у 10-денний строк з дня винесення постанови досягти згоди щодо вартості майна та необхідність письмово повідомити про це виконавця;

-зауваження або заяви стягувача, боржника, осіб, що були присутні при описі.

Постанова про опис та арешт майна (коштів) підписується виконавцем, понятими, зберігачем майна, боржником та стягувачем, їх представниками, а також іншими особами, які були присутні при проведенні опису майна (коштів). У разі відмови від підпису осіб, що були присутні при виконанні, про це робиться відмітка в постанові.

Однак, органом державної виконавчої служби не було надано ані суду першої інстанції, ані апеляційному господарському суду доказів винесення державним виконавцем Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постанови про опис та арешт майна, яке вказане в акті вказаного державного виконавця від 27.04.2016 про опис та арешт майна.

Отже державним виконавцем не дотримання вимог пункту 10 вищевказаної Інструкції щодо обов'язковості винесення постанови про опис та арешт майна боржника.

На підставі викладеного, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 31.05.2017 року у справі № 922/4782/13 дійшов висновку про те, що складаючи акт опису та арешту майна від 27.04.2016 у виконавчому провадженні № 47590271 по виконанню наказу Господарського суду Харківської області № 922/4782/13, державний виконавець Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не дотримався вимог діючого на той час законодавства.

Отже, вказаний акт опису та арешту майна від 27.04.2016 року складений державним виконавцем Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції не лише по закінченому виконавчому провадженню ВП №47590271, але й без винесення державним виконавцем Залізничного відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції постанови про опис та арешт майна, що чітко передбачалося чинним на той час законодавством.

Підсумовуючи наведене та враховуючи висновки Вищого господарський суду України, викладені в постанові від 31.05.2017 року у справі № 922/4782/13, суд погоджується з твердженням позивача щодо наявної бездіяльності Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, яка полягала у недотриманні державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_6, при проведенні опису та арешту майна, діючого на той час законодавства.

Суд наголошує, що протиправні дії, рішення чи бездіяльність органів державної влади не можуть породжувати жодних правомірних наслідків, відтак винесені на їхнє виконання рішення чи проведені дії є апріорі протиправними, що закономірно тягне за собою їх скасування.

Як уже зазначалося, постанова про передачу майна на зберігання іншому зберігачу ВП № 47601115 від 22.11.2016 року та вимога від 22.11.2016 року (№4611), винесені державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Київ ОСОБА_3 на підставі акту опису та арешту майна від 27.04.2016 року, який визнано недійсним в судовому порядку.

Тому, враховуючи наведені обставини та висновки суду, суд дійшов висновку про протиправність постанови про передачу майна на зберігання іншому зберігачу ВП № 47601115 від 22.11.2016 року та вимоги від 22.11.2016 року (№4611), у зв'язку з чим, вважає за необхідне їх скасувати.

Крім того, суд зазначає, що у відповідності до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), передбачає, що суди при вирішенні справи керуються принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб'єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як свідчать матеріали справи, вказані положення відповідачами дотримані не були, що зумовило необхідність звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Відповідачі доказів на спростування вищенаведених обставин суду не представили.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши наявні матеріали справи, а також норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку позовні вимоги задовольнити повністю.

Оскільки позивачем документально підтверджено сплату судового збору в сумі 4134,00 грн., такі судові витрати, слід стягнути пропорційно до позовних вимог з рахунків бюджетних асигнувань субєктів владних повноважень, що виступали сторонами у справі в користь ПП "Торгівельно логістичний центр".

Керуючись ст.ст. 2, 7-14, 18-19, 33-35, 69-71, 72, 86, 94, 158-163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції з врахуванням висновків суду.

Визнати протиправною та скасувати постанову про передачу майна на зберігання іншому зберігачу ВП № 47601115 від 22.11.2016 року, винесену державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3.

Визнати протиправною та скасувати вимогу виконавця, винесену 22.11.2016 року (№4611) державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві ОСОБА_3.

Стягнути на користь приватного підприємства "Торгівельно логістичний центр" (, що знаходиться за адресою: 79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 16) за рахунок бюджетних асигнувань Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Стягнути на користь приватного підприємства "Торгівельно логістичний центр" (, що знаходиться за адресою: 79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 16) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції у м. Києві суму сплаченого судового збору у розмірі 2756 (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення, а в разі складення постанови у повному обсязі у відповідності до ч.3 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішення за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Сакалош В.М.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 14 вересня 2017 року.