Справа № 816/1254/17
Суддя: К.І. Клочко
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2017 року м. ПолтаваСправа № 816/1254/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Клочка К.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Крутько О.В.,

представника позивача Шевченка О.Ю.,

представника відповідача Тур Н.І.,

свідка ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом військової частини НОМЕР_1 до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

02.08.2017 військова частина НОМЕР_1 (надалі також позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області (надалі ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про скасування рішення Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області від 05.07.2017 №.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що рішенням ГУ ДФС у Полтавській області від 05.07.2017 № застосовано штрафні санкції та нараховано пеню за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в загальному розмірі 6824,18 грн. Вважає дане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки ним своєчасно проводилось перерахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до бюджету.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд відмовити у задоволенні позову, мотивуючи свою позицію тим, що військовою частиною НОМЕР_1 не забезпечено своєчасну сплату єдиного внеску, самостійно визначеного у поданих звітах про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень-лютий 2017 року, у зв`язку із чим спірним рішенням застосовано штрафну санкцію у розмірі 6547,78 грн та нараховано пеню у розмірі 276,40 грн.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, пояснення свідка, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

З матеріалів справи вбачається, що військова частина НОМЕР_1 включена до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, код 26615294, правовий статус - юридична особа (а.с.23).

05.07.2017 ГУ ДФС у Полтавській області винесено рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 6547,78 грн та пеню у розмірі 276,40 грн (а.с.7).

Позивач, вважаючи прийняте рішення необґрунтованим, незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства України, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Надаючи правову оцінку спірному рішенню про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 05.07.2017 №, суд виходив з наступного.

Відповідно до абз. 7 пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI (далі Закон України № 2464-VI) платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення, допомогу по тимчасовій непрацездатності, допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства для таких осіб: військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; осіб, які проходять строкову військову службу у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до закону військових формуваннях, Службі безпеки України, органах Міністерства внутрішніх справ України та службу в органах і підрозділах цивільного захисту.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Єдиний внесок, відповідно до абз. 2 пункту 1 частини першої статті 7 Закону України № 2464-VI, нараховується для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства.

Відповідно до частини п`ятої статті 7 Закону України № 2464-VI єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз.1 частини п`ятої статті 9 Закону України № 2464-VI).

Відповідно до абз. 1, 2 частини восьмої статті 9 Закону України № 2464-VI платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Частиною одинадцятою статті 9 Закону України № 2464-VI визначено, що у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно із частиною десятою статті 25 Закону України № 2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Пунктом 2 частини одинадцятої статті 25 Закону України № 2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Таким чином, за несплату платником податків єдиного внеску у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Матеріали справи свідчать, що позивачем подано до ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року (а.с.35-38), яким задекларовано суму єдиного внеску, що підлягає сплаті: 40367,97 грн (таблиця 1 "загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, всього р.3+р.4-р.5"); 34071,96 грн (таблиця 4 "загальна сума єдиного внеску р.3+р.4-р.5").

Крім того, позивачем подано до ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий 2017 року (а.с.39-42), яким задекларовано суму єдиного внеску, що підлягає сплаті: 47517,25 грн (таблиця 1 "загальна сума єдиного внеску, що підлягає сплаті, всього р.3+р.4-р.5").

З інтегрованої картки платника (надалі ІКП) слідує, що станом на 20.02.2017 за позивачем обліковувалась переплата у розмірі 57647,05 грн та з урахуванням відмінусування самостійно визначеної у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за січень 2017 року у розмірі 74439,93 грн (34071,96 + 40367,97), сума недоїмки складає 16792,88 грн (а.с.43-45).

За твердженням відповідача недоїмка у розмірі 16792,88 грн погашена позивачем поточними платежами 28.02.2017.

Також з ІКП слідує, що станом на 20.03.2017 за позивачем обліковувалась переплата у розмірі 31571,23 грн та з урахуванням відмінусування самостійно визначеної у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий 2017 року у розмірі 47517,25 грн, сума недоїмки складає 15946,02 грн (а.с.43-45).

За твердженням відповідача недоїмка у розмірі 15946,02 грн погашена позивачем поточними платежами 29.03.2017.

Отже контролюючий орган вважає, що позивачем порушено термін сплати єдиного внеску за січень та лютий 2017 року, внаслідок чого до нього застосовано штрафні санкції.

У ході судового розгляду справи судом встановлено, що позивачем 23.01.2017 було сформовано платіжне доручення №72 на суму 34071,96 грн, яке подано до Держказначейської служби України та проведено 27.01.2017 (а.с.9). Однак, позивачем допущено помилку у зазначені рахунку, а саме: зазначено рахунок " НОМЕР_2 " замість вірного "1601".

Отже, позивачем помилково сплачено суми єдиного внеску на аналітичний рахунок 1601, символ звітності 202 (кошти що сплачують військові частини та органи, які виплачують грошове забезпечення), у той час як слід сплачувати на аналітичний рахунок 1601, символ звітності 201 (кошти що сплачуються за осіб, які отримують допомогу по тимчасовій непрацездатності).

Представник відповідача зазначив, що оскільки позивачем самостійно допущено помилку в оформленні платіжного доручення, що призвело до порушення строків сплати єдиного внеску, то контролюючим органом правомірно застосовано штрафну санкцію та нараховано пеню, як-то передбачено статтею 25 Закону України № 2464-VІ.

Суд не погоджується з позицією відповідача та зазначає, що відповідно до частини п`ятої статті 45 Бюджетного кодексу України, податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Помилкове зазначення розрахункового рахунку в платіжному дорученні під час сплати суми єдиного внеску не є достатньою правовою підставою для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 (справа № 21-377а15).

У даній постанові колегія суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України вказала на те, що здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений податковим кодексом, має кваліфікуватись, як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів.

Отже, помилкове зазначення розрахункового рахунку під час сплати не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми у визначений Законом України №2464-VI строк, а відтак і для застосування штрафних санкцій та пені.

Крім того, як пояснив у судовому засіданні свідок ОСОБА_1 (начальник фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 ), 23.01.2017 було сформоване платіжне доручення №72 на суму 34071,96 грн, яке подано до Держказначейської служби України на виконання. Після встановлення помилки у частині зазначення рахунку, листом від 27.03.2017 вих.№161 (а.с.66), позивач звернувся до ДПІ у м.Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області з проханням перерахувати кошти за платіжним дорученням від 23.01.2017 №72 на рахунок НОМЕР_3 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що накладення на позивача штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасне перерахування суми єдиного соціального внеску є протиправним.

Відповідно до частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, враховуючи вищезазначене, з метою захисту прав позивача згідно з частиною другою статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 05.07.2017 №.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача правомірними і обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 7-11, 17, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області від 05.07.2017 №.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної Фіскальної служби у Полтавській області () на користь військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 (одна тисяча шістсот гривень).

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Полтавський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення постанови з одночасним надісланням її копії до суду апеляційної інстанції. У разі застосування судом частини третьої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2017 року.

Суддя К.І. Клочко