Справа № 385/1718/16-а(2-а/402/20/17)
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 вересня 2017 рокусправа № 385/1718/16-а

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Семененка Я.В.

суддів: Бишевської Н.А. Добродняк І.Ю

за участю секретаря судового засідання: Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області

на постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року у справі №385/1718/16-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.12.2016р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28.11.2016 року за №98 про відмову в підтвердженні стажу роботи згідно з п. а) ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_1.

2. Підтвердити період роботи ОСОБА_1 в Сальківському цукрокомбінаті та ВАТ «Сальківський цукровий завод» на посаді машиніста тепловозу за червень 1995 року, з березня по квітень та з липня по серпень 1996 року, з грудня 1996 року по січень 1997 року, з 01 травня по 18 травня 1997 року, на посаді помічника машиніста тепловозу з 19 травня 1997 року по 31 травня 1997 року, за червень та серпень 1997 року, з січня по квітень, з червня по серпень 1998 року; в ТОВ «Форсіс» на посаді помічника машиніста тепловозу за жовтень 1998 року, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. а) ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3. Зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи в Сальківському цукрокомбінаті та ВАТ «Сальківський цукровий завод» на посаді машиніста тепловозу за червень 1995 року, з березня по квітень та з липня по серпень 1996 року, з грудня 1996 року по січень 1997 року, з 01 травня по 18 травня 1997 року, а також на посаді помічника машиніста тепловозу з 19 травня 1997 року по 31 травня 1997 року, за червень та серпень 1997 року, з січня по квітень, з червня по серпень 1998 року; в ТОВ «Форсіс» на посаді помічника машиніста тепловозу за жовтень 1998 року.

4.Зарахувати до спеціального трудового стажу ОСОБА_1 період роботи в Побузькому нікелевому заводі з 18.11.1982 року по 17.12.1984 року на посаді помічника бурильника геологорозвідувальної дільниці, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. б) ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що при зверненні до відповідача із заявою про призначення пенсії ним були надані усі наявні документи на підтвердження стажу. Проте, в порушення вимог чинного законодавства, Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області та управління Пенсійного фонду України в Гайворонському районі

недобросовісно поставилися до своїх обов'язків надавати заявникам допомогу у зборі необхідних документів та безпідставно відмовили в підтвердженні стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років згідно п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність документів про реорганізацію Сальківського цукрокомбінату в ВАТ «Сальківський цукровий завод», хоча за даними Гайворонського міського архіву (довідка від 11.11.2014 №344) є відомості про перейменування Сальківського цукрокомбінату в ВАТ «Сальківський цукровий завод». Крім того, на думку позивача, комісією безпідставно не підтверджені інші періоди роботи у ТОВ «Форсіс» та Побузькому феронікелевому комбінаті.

Постановою Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року позов задоволено у повному обсязі. Постанова суду мотивована неправомірністю рішення Комісії про відмову у підтвердженні спеціального стажу щодо періодів роботи позивача на ВАТ «Сальківський цукровий завод», ТОВ «Форсіс» та Побузькому феронікелевому комбінаті. Вказано, що стаж роботи позивача підтверджується архівними довідками. Посада, на якій працював позивач у Побузькому феронікелевому комбінаті (помічник бурильника) віднесена до Списку №2 і дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Крім того, суд зазначив, що надання уточнюючої довідки не є необхідною, оскільки основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та прийняти нову про відмову в позові. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що питання про підтвердження стажу роботи позивача на ТОВ «Форсіс» та Побузькому феронікелевому комбінаті взагалі не вирішувалося на засіданні Комісії, та відповідно, оскарженим Рішенням не було відмовлено у зарахуванні такого стажу, оскільки ці підприємства не ліквідовані, а розгляд питань щодо зарахування стажу по працюючим підприємствам віднесено до компетенції територіальних управлінь Пенсійного фонду, які вирішують питання про призначення пенсії. В даному випадку, Комісією вирішувалось питання про підтвердження стажу роботи позивача у ВАТ «Сальківський цукровий завод», яке ліквідоване у 2009 році за рішенням суду, та враховуючи, що згідно записів трудової книжки, позивача було прийнято у Сальтівський цукрокомбінат, і документів про реорганізацію не надано, правомірно відмовлено у підтвердженні такого стажу. На думку заявника апеляційної скарги, суд першої інстанції неправомірно прийняв до уваги архівну довідку №344 від 11.11.2014р., яка підтверджує перейменування ВАТ «Сальківський цукровий завод», оскільки ця довідка не містить у собі підстав для перейменування, а саме номер та дату рішення про ймовірне перейменування.

У судове засідання, сторони, які належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, не з'явились, у зв'язку з чим, відповідно до ст.41 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, надану правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 20.10.2016 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про підтвердження стажу роботи, а саме:

- підтвердити період роботи в Сальківському цукрокомбінаті та ВАТ «Сальківський цукровий завод» на посаді машиніста тепловозу за червень 1995 року, з березня по квітень та з липня по серпень 1996 року, з грудня 1996 року по січень 1997 року, з 01 травня по 18 травня 1997 року, на посаді помічника машиніста тепловозу з 19 травня 1997 року по 31 травня 1997 року, за червень та серпень 1997 року, з січня по квітень, з червня по серпень 1998 року; в ТОВ «Форсіс» на посаді помічника машиніста тепловозу за жовтень 1998 року, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. а) ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

- зарахувати до загального трудового стажу період роботи в Сальківському цукрокомбінаті та ВАТ «Сальківський цукровий завод» на посаді машиніста тепловозу за червень 1995 року, з березня по квітень та з липня по серпень 1996 року, з грудня 1996 року по січень 1997 року, з 01 травня по 18 травня 1997 року, а також на посаді помічника машиніста тепловозу з 19 травня 1997 року по 31 травня 1997 року, за червень та серпень 1997 року, з січня по квітень, з червня по серпень 1998 року; в ТОВ «Форсіс» на посаді помічника машиніста тепловозу за жовтень 1998 року.

- зарахувати до спеціального трудового стажу період роботи в Побузькому нікелевому заводі з 18.11.1982 року по 17.12.1984 року на посаді помічника бурильника геологорозвідувальної дільниці, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. б) ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Для підтвердження зазначеного стажу позивачем надані Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо ВАТ «Сальківський цукровий завод», трудова книжка та документи, видані архівними установами (а.с.8).

28.11.2016 року Комісією при головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було прийнято Рішення №98, відповідно до якого Комісія роз'яснила про можливість розгляду документів лише по підприємству, яке ліквідоване, а саме по ВАТ «Сальківський цукровий завод», а інші підприємства (ТОВ «Форсіс» та Побузький нікелевий завод) є діючими та можуть підтвердити пільговий стаж позивача шляхом надання відповідної уточнюючої довідки. Дослідивши документи, надані позивачем по підприємству ВАТ «Сальківський цукровий завод», Комісія дійшла висновку про відмову у підтвердженні стажу роботи, оскільки наданими документами не підтверджується факт реорганізації Сальківського цукрового комбінату в ВАТ «Сальківський цукровий завод» (а.с.9-10).

Не погодившись з таким рішенням Комісії при головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив, фактично з того, що машиністи тепловозів та їх помічники мають право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Списку №2 затвердженого постановою №1173 від 22.08.1956 року, яка на даний час чинна, що не відповідає інформації вказаній відповідачем в запереченні.

Проте, згідно адміністративного позову, ОСОБА_1 зазначає про протиправність, як на його думку, відмови органу Пенсійного фонду:

1) у підтвердженні періодів роботи на Сальківському цукрокомбінаті та ВАТ «Сальківський цукровий завод», ТОВ «Форсіс» як стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

2) у зарахуванні до загального трудового стажу періодів роботи в Сальківському цукрокомбінаті та ВАТ «Сальківський цукровий завод», в ТОВ «Форсіс»

3) у зарахуванні до спеціального трудового стажу період роботи в Побузькому нікелевому заводі, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на підставі п. «б» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»

Згідно рішення про результати розгляду заяви, прийнятого Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 28.11.2016р. за №98, на засіданні Комісії розглядалося лише питання підтвердження періоду роботи позивача на ВАТ «Сальківський цукровий завод». Інші питання, зокрема: щодо зарахування того чи іншого періоду роботи до загального стажу, а так само підтвердження періодів роботи позивача в ТОВ «Форсіс» та Побузькому нікелевому заводі Комісією не розглядалось і не вирішувалось.

Отже, питання зарахування періодів роботи позивача на посадах, які дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 (яке фактично вирішувалося судом першої інстанції) взагалі не було предметом ані заяви позивача про підтвердження стажу ані розгляду цієї заяви Комісією.

Як вбачається з оскаржуваної постанови суду першої інстанції, судом вірно викладено описову частину постанови: який позов було пред'явлено, які мотиви в ньому наведено, повністю відображені й мотиви, зазначені відповідачем у запереченнях на адміністративний позов, проте, мотивувальна частина постанови містить правову оцінку для вирішення іншого спору, аніж того, який виник між сторонами. Тобто, судом першої інстанції задоволено позов у повному обсязі без правового обґрунтування щодо кожної конкретної заявленої позовної вимоги.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, оскаржувану постанову суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою, судом першої інстанції невірно встановлено предмет спору, порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та в силу п.4 ч.1 ст.202 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Вирішуючи спір між сторонами, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають робітники локомотивних бригад і окремі категорії працівників, які безпосередньо здійснюють організацію перевезень і забезпечують безпеку руху на залізничному транспорті та метрополітенах, - за списками професій і посад, що затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України; водії вантажних автомобілів, безпосередньо зайнятих у технологічному процесі на шахтах, у рудниках, розрізах і рудних кар'єрах на вивезенні вугілля, сланцю, руди, породи, - після досягнення 55 років і при стажі роботи: для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим - двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Відповідно до абз.15 п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок.

Отже, для призначення пенсії за вислугу років, відповідно до п. «а» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов'язковими умовами є досягнення особою відповідного віку та наявність необхідного загального трудового стажу та спеціального на визначених посадах.

Відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ 12.08.1993 за N637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатково в довідці наводяться такі відомості:

стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції;

стосовно жінок, які працюють доярками (операторами машинного доїння), свинарками-операторами на підприємствах сільського господарства (в тому числі в колгоспах) - про виконання встановлених норм обслуговування;

стосовно жінок, які працюють на вирощуванні, збиранні та післязбиральному обробленні тютюну, - про зайнятість на перелічених роботах протягом повного сезону.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Такий механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника визначено Порядком підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 N18-1.

Згідно п.3, п.4 Порядку №18-1, підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - підтвердження стажу роботи), здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років (далі - Комісії). Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов'язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники членських організацій Федерації професійних спілок України та регіональних організацій роботодавців та їх об'єднань.

Отже, Комісіями при головних управліннях Пенсійного фонду України підтверджується стаж роботи особи лише на підприємствах, які ліквідовані без визначення правонаступника, а тому доводи позивача у запереченнях на апеляційну скаргу, що відповідач протиправно самоусунувся від вирішення питань про підтвердження та зарахування періодів роботи ОСОБА_1 на ТОВ «Форсіс» та Побузькому нікелевому заводі є безпідставними, оскільки відомості щодо ліквідації цих підприємств без визначення правонаступників - відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що із заявлених у заяві ОСОБА_1 питань, Комісія повноважна була розглядати та вирішувати лише одне: щодо підтвердження стажу роботи позивача на підприємстві, яке ліквідоване, а саме на ВАТ «Сальківський цукровий завод», оскільки за даними ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців (витяг №058661) ВАТ «Сальківський цукровий завод», як юридична особа припинена в зв'язку з визнанням банкрутом 28.05.09 р. господарський судом Кіровоградської області. Правонаступників немає.

З цих підстав, позовні вимоги щодо зобов'язання Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області підтвердити стаж роботи позивача на ТОВ «Форсіс» та Побузькому нікелевому заводі задоволенню не підлягають, оскільки заявлені до неналежного відповідача.

При цьому, питання зарахування того чи іншого стажу на визначених підприємствах до загального трудового стажу є передчасними, оскільки матеріали справи не містять доказів відмови у такому зарахуванні саме до загального стажу, який визначається виключно за відомостями трудової книжки.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з Рішенням Комісії про відмову у підтвердженні стажу роботи позивача у ВАТ «Сальківський цукровий завод», оскільки наданими документами не підтверджується факт реорганізації Сальківського цукрового комбінату в ВАТ «Сальківський цукровий завод».

Так, як свідчать відомості трудової книжки ОСОБА_1, позивач 09.07.1986 року був прийнятий на роботу у Сальківський сахкомбінат, в якому працював по 30.09.1998 рік на посадах: складач поїздів, помічник машиніста тепловоза, машиніст тепловоза. 30.09.1998 року позивача було звільнено по переводу до ТОВ «Форсіс» за п.5 ст.36 КзПП України.

При цьому, згідно запису в трудовій книжці №___ від 01.10.1998р. ОСОБА_1 прийнято у ТОВ «Форсіс» помічником машиніста тепловоза по переводу з ВАТ «Сальківський цукровий завод».

Згідно архівної довідки Гайворонського міського архіву від 11.11.2014 року №344, є відомості про перейменування ВАТ «Сальківський цукровий завод», а саме: Сальківський цукровий комбінат, Сальківський цукрозавод, ВАТ «Сальківський цукровий завод», ТОВ «Баярд», ТОВ «Форсіс», ТОВ «Сальківцукор».

Отже, відомості довідки та трудової книжки не суперечать один одному та свідчать про те, що Сальківський цукровий комбінат і ВАТ «Сальківський цукровий завод» є одним і тим самим підприємством, яке наразі вже ліквідоване без визначення правонаступників.

Слід зазначити, що відповідно до п.7, п.12 Порядку №18-1, Комісіям надано право отримувати від заінтересованих органів інформацію, необхідну для підтвердження стажу роботи, у встановленому порядку (п.7) та визначено обов'язок Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі у наданні заявникам допомоги у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи (п.12).

Тобто, у разі виникнення сумнівів, Комісія зобов'язана була самостійно отримати від відповідних органів, зокрема Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, інформацію щодо реорганізації або перейменування ВАТ «Сальківський цукровий завод».

За викладених обставин, посилання відповідача в апеляційній скарзі на безпідставність виданої архівної довідки колегія суддів до уваги не приймає, а номер та дата рішення про ймовірне перейменування не змінює та не спростовує сам факт такого перейменування.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що Комісія відмовилась розглядати питання підтвердження стажу роботи позивача у ВАТ «Сальківський цукровий завод» з формальних підстав, переклавши обов'язок доказування факту реорганізації підприємства, яке ліквідоване, на позивача, тим самим не надала допомогу позивачу у зборі документів, що є неприпустимим для суб'єкта владних повноважень.

Частиною 3 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно.

Викладене свідчить про те, що відповідач приймаючи рішення про відмову позивачу у підтвердженні стажу на ВАТ «Сальківський цукровий завод» не врахував усіх обставин та прийняв необґрунтоване рішення, що є підставою для його скасування.

Разом з цим, адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями визначеними статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи, що предметом спору є відмова відповідача у підтвердженні періодів роботи, зокрема, на ВАТ «Сальківський цукровий завод» з огляду на відсутність документів, підтверджуючих факт реорганізації Сальківського цукрового комбінату у ВАТ «Сальківський цукровий завод», оцінюватися судом мають саме підстави такої відмови, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про призначення пенсії. Суд позбавлений можливості вирішити питання про безпосереднє підтвердження спеціального стажу роботи позивача на вказаному підприємстві, оскільки вказані позивачем періоди роботи відповідачем взагалі не аналізувалися.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, колегія суддів враховує, що за змістом ч.2 ст.11 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе задовольнити позов частково, визнавши неправомірною відмову відповідача та зобов'язавши останнього вирішити питання щодо підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 в ВАТ «Сальківський цукровий завод» (колишня назва Сальківський цукровий комбінат) у періоди, вказані ОСОБА_1 у заяві від 20.10.2016, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ч.6 ст.94 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції або Верховний Суд України, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що відповідач у справі звільнений від сплати судового збору згідно п.18 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», понесені позивачем витрати підлягають компенсації з Державного бюджету України.

При цьому, питання компенсації позивачу витрат на правову допомогу вирішити неможливо, оскільки ані в Договорі, ані за матеріалами справи не встановлено переліку виконаних робіт, розміру понесених витрат, а так само і факту їх понесення.

На підставі викладеного, керуючись ст.196, п.3 ч.1 ст.198, ст.202, ст.205, ст.207 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області задовольнити частково.

Постанову Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 21 липня 2017 року у справі №385/1718/16-а скасувати та прийняти нову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №98 від 28.11.2016 року в частині відмови ОСОБА_1 в підтвердженні стажу роботи в ВАТ «Сальківський цукровий завод» з підстав не підтвердження факту реорганізації Сальківського цукрового комбінату в ВАТ «Сальківський цукровий завод».

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області вирішити питання щодо підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 в ВАТ «Сальківський цукровий завод» (колишня назва Сальківський цукровий комбінат) у періоди, вказані ОСОБА_1 у заяві від 20.10.2016, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку, передбаченому ст.212 КАС України.

(У повному обсязі постанову складено 18.09.2017р.)

Головуючий: Я.В. Семененко

Суддя: Н.А. Бишевська

Суддя: І.Ю. Добродняк