Справа № 810/503/17
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2017-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

810/503/17

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2017 року м. Київ № 810/503/17

Суддя Київського окружного адміністративного суду Панова Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1”

до Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби з питань праці

про визнання протиправними та скасування рішень та зобов’язання вчини дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1” з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби з питань праці, в якому просить наступне:

- зобов’язати Головне управління Держпраці у Київській області переоформити та видати Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки від 05.10.2016 № 2681.16.32 та Дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 19.03.2015 № 742.15.32 на Товариство з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат № 1», у встановлені діючим законодавством строки.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23.12.2016 позивачем шляхом перетворення було змінено найменування з Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібокомбінат № 1” на Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1”, у зв’язку з чим, позивач звернувся до відповідача з заявами про переоформлення Дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки від 05.10.2016 № 2681.16.32 та Дозволу на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 19.03.2015 № 742.15.32, проте відповідач всупереч положень пунктів 7, 8 статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» від 06.09.2005 № 2806-IV (далі – Закон України від 06.09.2005 № 2806-IV), відмовив у переоформленні зазначених дозволів.

Враховуючи викладене, позивач вважає, що спірні рішення відповідача є незаконними, необґрунтованими, протиправними, у зв’язку з чим, підлягають скасуванню.

Представник відповідача в судове засідання також не з’явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (розписка про отримання повістки, а.с. 55).

Водночас, у матеріалах справи, містяться письмові заперечення проти позову, в яких відповідач посилаючись на пункт 8 статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV в редакції від 01.01.2017 не погоджується з позовними вимогами позивача та наполягає, що спірні рішення прийнято правомірно і у відповідності до вимог чинного законодавства.

Також представником відповідача 31.05.2017 через канцелярію суду було подано клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (а.с. 58).

Відповідно до частини 4 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.03.2015 Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібокомбінат № 1” отримало Дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки № 742.15.32, а 05.10.2016 Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки № 2681.16.32 (а.с. 10-11).

16.11.2016 рішенням № 1 зборів засновників позивача було утворено Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1” шляхом перетворення Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібокомбінат № 1”, якому за передавальним актом у приватну власність передані майно, майнові права та зобов'язання Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібокомбінат № 1” (а.с. 12-13).

Відповідно до змісту пункту 1.3 статуту позивача, затвердженого рішенням 16.11.2016 № 1, Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1” є повним правонаступником Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібокомбінат № 1” (а.с. 14-21).

Враховуючи перетворення Публічного акціонерного товариства “Запорізький хлібокомбінат № 1” у Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1”, а саме у зв’язку із зміною найменування (перетворення) суб’єкта господарювання, позивач 23.12.2016 звернувся до Головного управління Держпраці у Київській області із двома заявами про переоформлення дозволів від 05.10.2016 № 2681.16.32 та від 19.03.2015 № 742.15.32 (а.с. 6-7).

Позивач не погоджуючись з вказаними рішеннями, вважаючи, що вони прийняті відповідачем всупереч чинного законодавства України, звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 108 Цивільного Кодексу України перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми. У разі перетворення до нової юридичної особи переходять усе майно, усі права та обов'язки попередньої юридичної особи.

Пунктом 1 статті 16 Законом України від "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV (далі – Закон України від 15.05.2003 № 755-IV) найменування юридичної особи повинно містити інформацію про її організаційно-правову форму (крім державних органів, органів місцевого самоврядування, органів влади Автономної Республіки Крим, державних, комунальних організацій, закладів, установ) та назву.

Відповідно до преамбули Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV цей Закон визначає правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів.

Так, частиною 3 статті 4 Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV встановлено, що суб’єкт господарювання має право на одержання (переоформлення, анулювання) документів дозвільного характеру та подання декларацій за своїм місцезнаходженням.

Відповідно до преамбули Закону України “Про охорону праці” від 14.10.1992 № 2694-XII (далі – Закон України від 14.10.1992 № 2694-XII) цей Закон визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров'я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні.

Згідно з положеннями стітті 1 Закону України від 14.10.1992 № 2694-XII охорона праці - це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров'я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Статтею 21 Закону України від 14.10.1992 № 2694-XII встановлено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл). Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, видає дозволи на безоплатній основі на підставі висновку експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб’єкта господарювання, проведеної експертно-технічними центрами, які належать до сфери управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або незалежними експертними організаціями, які забезпечують науково-технічну підтримку державного нагляду у сфері промислової безпеки та охорони праці. На застосування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки виробник або постачальник устаткування підвищеної небезпеки отримує дозвіл до прийняття зобов'язань на постачання. Одержання дозволу не вимагається у разі експлуатації (застосування) устаткування підвищеної небезпеки, яке прийнято в експлуатацію з видачею відповідного сертифіката або щодо якого зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації, а також у разі реєстрації машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Порядок видачі дозволів або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, переліки видів робіт, машин, механізмів та устаткування підвищеної небезпеки, проведення або експлуатація (застосування) яких потребує отримання дозволу, та граничні розміри тарифів на проведення експертизи стану охорони праці та безпеки промислового виробництва суб’єкта господарювання, висновок якої є підставою для видачі дозволів, встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Підставою для переоформлення документа дозвільного характеру є: зміна найменування суб'єкта господарювання - юридичної особи або прізвища, імені та по батькові фізичної особи - підприємця; зміна місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Підставою для відмови у переоформленні, видачі дубліката дозволу є: подання роботодавцем неповного пакета документів, необхідних для переоформлення, видачі дубліката дозволу згідно із встановленим законодавством вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих роботодавцем, недостовірних відомостей; зміна ідентифікаційного коду за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) юридичної особи або реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, зазначеного у дозволі.

Однією із підстав для анулювання дозволу відповідно до Закону України від 14.10.1992 № 2694-XII є: припинення юридичної особи (злиття, приєднання, поділ, перетворення або ліквідація) або підприємницької діяльності фізичною особою – підприємцем.

Відповідно до пункту 7 статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV дозвільний орган анулює документ дозвільного характеру з таких підстав: звернення суб’єкта господарювання із заявою про анулювання документа дозвільного характеру; припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення та ліквідації, якщо інше не встановлено законом); припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця.

Підставами для переоформлення документа дозвільного характеру є: зміна найменування суб'єкта господарювання - юридичної особи або прізвища, імені, по батькові фізичної особи - підприємця; зміна місцезнаходження суб'єкта господарювання.

Не переоформлений в установлений строк документ дозвільного характеру є недійсним.

Враховуючи положення діючого законодавства України на момент спірних відносин та той факт, що Публічне акціонерне товариство “Запорізький хлібокомбінат № 1” в результаті реорганізації було перетворене в Товариство з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1”, суд дійшов висновку, що позивач на законних підставах звернувся до Головного управління Держпраці у Київській області Державної служби з питань праці, в той час, як відповідач помилково дійшов висновку, щодо відсутності у позивача підстав для переоформлення Дозволів від 05.10.2016 № 2681.16.32 та від 19.03.2015 № 742.15.32.

Крім того, суд зазначає, що посилання позивача на пункт 8 статті 4-1 Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV в редакції від 01.01.2017 (зміна найменування та місцезнаходження юридичної особи або прізвища, імені, по батькові та місця проживання фізичної особи - підприємця не є підставами для переоформлення документа дозвільного характеру) є помилковим, оскільки спірні правовідносини відбулись у період з 23.12.2016 по 26.12.2016 коли зазначений закон діяв в редакції від 10.02.2016.

Стосовно позовних вимог в часині зобов’язаня Головного управління Держпраці у Київській області переоформити та видати Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки від 05.10.2016 № 2681.16.32 та Дозвіл на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки від 19.03.2015 № 742.15.32 на Товариство з додатковою відповідальністю «Запорізький хлібокомбінат № 1», у встановлені діючим законодавством строки, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 71 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб’єкта владних повноважень, що виступав стороною, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно зі статтею 97 Кодексу адміністративного судочинства України суд за клопотанням однієї зі сторін визначає грошовий розмір судових витрат, які повинні бути їй компенсовані.

Враховуючи той факт, що позивачем вимог про відшкодування судових витрат не було заявлено, судові витрати стягненню на користь позивача не підлягають.

Керуючись статтями 11, 14, 69, 70, 71, 122, 158 - 163, 181, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Адміністративний позов задовольнити.

4. Зобов'язати Головне управління Держпраці у Київській області переоформити дозвіл від 05.10.2016 № 2681.16.32 та видати новий дозвіл Товариству з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1” (код ЄДРПОУ 05486763) на виконання робіт підвищеної небезпеки.

5. Зобов'язати Головне управління Держпраці у Київській області переоформити дозвіл від 19.03.2015 № 742.15.32 та видати новий дозвіл Товариству з додатковою відповідальністю “Запорізький хлібокомбінат № 1” (код ЄДРПОУ 05486763) на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Панова Г. В.