Справа № 804/4761/17
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2017-08-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

14 серпня 2017 р. Справа № 804/4761/17

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Голобутовського Р.З.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про скасування боргу, -

ВСТАНОВИВ:

25.07.2017 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, в якому просить скасувати безпідставний, необґрунтований, неузгоджений та протиправно переданий Лівобережним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, що є правонаступником управління Пенсійного фонду України в Самарському районі м. Дніпропетровська, борг зі сплати єдиного соціального внеску в сумі 5843, 49грн. внесений до картки особового рахунку по коду платежу 7104000 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ідн НОМЕР_1 до Лівобережної обєднаної податкової інспекції м. Дніпропетровська станом на 30.09.2013.

Ухвалою суду від 26.07.2017 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримали та просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Згідно з частиною 4 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неприбуття відповідача - суб'єкта владних повноважень, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин або без повідомлення ним про причини неприбуття розгляд справи не відкладається і справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Частиною 6 статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, в письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративного позову, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України або іншими законами.

Частина 2 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до частини 1 статті 103 Кодексу адміністративного судочинства України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивачем одночасно з позовною заявою до суду подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначено, що позивач дізналась про порушення своїх прав лише 25.01.2017 з листа-відповіді Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпропетровська на своє звернення, у звязку з чим позивач вважає причину пропуску строку поважною і просить суд поновити строк звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається, що 30.12.2016 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області із зверненням, у якому просила надати рішення, на підставі яких накладено арешт на корпоративні рахунки позивача, відкликати заяву про примусове стягнення боргу, провести звірку взаємних розрахунків за 2015-2016 роки та службову перевірку на предмет правомірності винесення щодо нарахування та стягнення податкового боргу з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1.

25.01.2017 за вих.№261/10/04-64-17 Лівобережною обєднаною державною податковою інспекцією м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області надано відповідь на вищевказане звернення, з якої вбачається що у звязку з переданням функції адміністрування єдиного соціального внеску до органів доходів і зборів України Лівобережним обєднаним управлінням Пенсійного фонду м.Дніпропетровська було передано адміністрування сплати єдиного внеску позивачем до Лівобережної обєднаної державної податкової інспекції м.Дніпропетровська із заборгованістю у сумі 5843,49 грн. станом на 01.10.2013 року.

З аналізу матеріалів позовної заяви суд приходить до висновку, що борг, який просить скасувати позивач, виник ще в період з квітня до грудня 2012 року в сумі 3455,43 грн. та у І та ІІ кварталі 2013 року в сумі 2388,06 грн., що підтверджується листом Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі від 16.02.2017 року №2210/14/32, відповідно до якого вказаний борг виник на підставі самостійно поданих фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 звітів про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Зважаючи на викладене, суд не приймає до уваги твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку, оскільки позивачем не наведено достатніх підстав на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Крім того, суд зазначає, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вже зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з тим самим позовом, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте ухвалою суду від 09.03.2017 вказаний адміністративний позов було залишено без розгляду у звязку з пропущенням строку звернення до суду (справа №804/1672/17, суддя Степаненко В.В.),

Суд зазначає, що позивач правом на оскарження, передбаченим статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, та не оскаржив у Дніпропетровському апеляційному адміністративному суді ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.03.2017 про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Як зазначено Європейським судом з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків звернення до суду за захистом порушених прав (рішення від 22.10.1996р. у справі Стаббігс та інші проти Великобританії та рішення від 27.02.1980р. у справі Девеер проти Бельгії).

У відповідності до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на вищевикладене, зважаючи, що позивачем не надано до суду обґрунтованих поважних причин для поновлення строку звернення до суду, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання позивача та поновлення йому строку звернення до суду, у звязку з чим приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у звязку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову згідно квитанції №073652555 від 06.03.2017 про сплату судового збору в сумі 640, 00 грн., що й підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 155, 160, 165 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Лівобережного обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі про скасування боргу - залишити без розгляду.

Повернути з Державного бюджету України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання адміністративного позову в розмірі 640,00 грн. відповідно до квитанції №073652555 від 06.03.2017.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя ОСОБА_2