Справа № 826/5674/16
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

826/5674/16

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12 вересня 2017 року № 826/5674/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Келеберди В.І., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державної податкової інспекції у Святошинському районі у місті Києві до Корпорації "Об'єднання підприємств "Марс" про стягнення заборгованості у розмірі 868677, 66 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна податкова інспекція у Святошинському районі у місті Києві звернулась з позовом до Корпорації "Об'єднання підприємств "Марс", в якому просить:

- стягнути з Корпорації "Об'єднання підприємств "Марс" суму заборгованості у розмірі 868 677, 66 грн. з усіх наявних відкритих рахунків у банках обслуговуючих такого платника податків.

Як зазначає позивач, вищезазначена заборгованість виникла на підставі самостійно поданих декларацій та проведених перевірок відповідача, за результатами яких винесені податкові повідомлення-рішення.

Ухвалою від 12 квітня 2016 року відкрито скорочено провадження у справі №826/5674/16.

В подальшому, до суду надійшли письмові заперечення проти позовних вимог. На підставі ч.4 ст. 1832 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив розглядати справу за загальними правилами цього Кодексу.

У судовому засіданні 11.09.2017 року позивач підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не прибув, хоча був належним чином повідомлений про час, місце та дату його проведення.

На підставі ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Пунктом 15.1 статті 15 Податкового кодексу України передбачено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об'єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об'єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов'язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, грошове зобов'язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафу (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

У розумінні пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України "податковий борг" - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

В свою чергу у відповідності до норм абз.1 п.57.1, п.57.3 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов'язання платник податків зобов'язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, обов'язок зі сплати податкового зобов'язання виникає у платника податків з моменту коли таке зобов'язання є узгодженим.

Позивач у позовній заяві зазначає про те, що відповідачу було виставлено податкову вимогу від 19.10.2015 року № 3021-23 та рішення про опис майна у податкову заставу від 19.10.2015 року № 509/26-57-23-01-10.

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, як самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов'язань ) встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 цього Кодексу). Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що “податкова вимога” - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

В силу норми п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно де законодавства можуть бути, предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога була виставлена платнику податків на суму 1 220 603, 92 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи відповідною копією. Дана сума заборгованості виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 21.02.2013 року.

Право на формування податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання.

Тобто, узгодженою є сума грошового зобов'язання у розмірі 1 220 603, 92 грн.

Сума у 868 677, 66 грн., яку Державна податкова інспекція у Святошинському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у місті Києві просить стягнути з Корпорації "Об'єднання підприємств "Марс" не є податковим боргом платника податків, а отже не підлягає стягненню в примусовому порядку. Доказів, які б спростовували дане твердження позивач не навів.

Податкова вимога була сформована на суму 1 220 603, 92 грн., в той час, як згідно з позовною вимогою, Державна податкова інспекція у Святошинському районі м. Києва Головного управління Державної фіскальної служби України вважає за необхідне стягнути з Корпорації "Об'єднання "Марс" суму у розмірі 868 677, 66 грн.

Відповідач стверджує, що сума коштів у розмірі 868 677, 66 грн. не може вважатися податковим боргом, її виникнення жодним чином не узгоджується з сумою, яка була зазначена у податковій вимозі а тому стягнення такої суми з відповідача є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Ч. 4 вказаної статті передбачено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Підсумовуючи вищезазначене, суд зазначає, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що стягненню з Корпорації "Об'єднання "Марс" підлягає сума заборгованості у розмірі 868 677, 66 грн., а отже підстави для задоволення позовних вимог у суду відсутні.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 2, 9, 18, ,70, 71, 105, 106, 107 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до п.п. 9, 10 ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, ухвала суду апеляційної інстанції по такій справі є остаточною і оскарженню не підлягає.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, визначені ст.ст.185-187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.І. Келеберда