Справа № 357/9835/17
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/9835/17
П ОС Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні залі суду № 4 справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №4 Білоцерківського відділу поліції лейтенанта поліції Ткачика Артема Олексійовича, про визнання неправомірною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

28.08.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду в порядку адміністративного судочинства з позовом до лейтенанта поліції Ткачик Артема Олексійовича СРПП №4 Білоцерківського відділу поліції у якому просить скасувати постанову серії БР №784269 від 17.08.17 року та закрити провадження в адміністративній справі, відповідно до п.1 ст.247 КУпАП у зв»язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Викладаючи обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, позивач зазначає, що 17.08.2017 року о 03 год. 20 хв. на автомобілі OPEL VIVARO номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по вулиці Сквирське шоссе в м. Біла Церква, при перевірці, не пред»явив поліс обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України, тобто скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП. Однак, дане правопорушення не відповідає фактичним обставинам справи. Оскільки він дійсно рухаючись на власному автомобілі OPEL VIVARO номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Сквирське шоссе в м. Біла Церква, звернув увагу, що за його автомобілем їхав спецавтомобіль працівників поліції, які наздогнавши його автомобіль, увімкнули при цьому спеціальний світловий та звуковий сигнальні пристрої. Зрозумівши, що йому потрібно зупинити свій автомобіль, він загальмував та зупинився. До нього підійшов один із двох працівників поліції, що знаходились в спецавтомобілі та попросив в нього надати йому документи на автомобіль. Він добровільно надав працівнику поліції документи на автомобіль та своє посвідчення водія. Оглянувши його документи, лейтенант поліції попросив надати йому також поліс (договір) обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На що він повідомив лейтенанту поліції, що його вимога щодо надання йому страхового поліса є незаконною, в контексті ст.126 КУпАП та Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після чого лейтенант поліції почав складати відносно нього постанову за ч.1 ст.126 КУпАП. Розуміючи, що працівник поліції всупереч вимогам законодавства, не маючи жодних доказів того, що він скоїв правопорушення все одно притягне його до адміністративної відповідальності, він повідомив йому про те, що при розгляді справи потребує в наданні йому юридичної допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, а тому просив відкласти розгляд справи та перенести час і місце розгляду вказаної справи на інший час, оскільки він мав намір проконсультуватись з юристом. На що працівник поліції йому повідомив, що це його проблеми та що їхні дії він може оскаржити в суді. Після чого, лейтенант поліції наказав сержанту поліції, який був разом з ним, скласти щодо нього постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП, мотивуючи тим, що в нього на автомобілі, за кермом якого він знаходився, не підсвічується задній номерний знак. На що працівникам поліції він пояснив, що перед виїздом він перевіряв технічний стан свого автомобіля і задній номерний знак підсвічувався та що вони його безпідставно зупинили. Однак працівники поліції ніяк не відреагували на його зауваження. Він попросив у працівників поліції надати аркуші паперу для написання клопотання, однак працівники поліції йому відмовили в наданні аркушів, а надали тільки бланки для написання пояснень. Клопотання він написав на своєму аркуші паперу, який він перегнув на двоє. Лейтенант поліції Ткачик Артем Олексійович склав постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а старший сержант поліції Олійник І.В. склав постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення правил дорожнього руху, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП. Вважає, що постанова серії БР №784269 від 17.08.17 року винесена з порушенням законодавства та є необґрунтованою, так як під час винесення постанови відповідач не розібрався в ситуації, та належним чином не дослідив всіх обставин справи.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач поліцейський СРПП №4 Білоцерківського відділу поліції лейтенант поліції Ткачик Артем Олексійович в судове засідання не з'явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення чи заперечення на позов до суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.08.2017 року поліцейський СРПП №4 Білоцерківського відділу поліції лейтенант поліції Ткачик Артемом Олексійовичем щодо гр. ОСОБА_1 було винесено постанову серії БР №784269 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн. за порушення ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.7), відповідно до якої позивач 17.08.2017 року о 03 год 20 хв рухаючись по вулиці Сквирське шоссе в м. Біла Церква, керував автомобілем OPEL VIVARO номерний знак НОМЕР_1, при перевірці не пред»явив поліс обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 Правил дорожнього руху України.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Ч. 1, ч.2 статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Судом встановлено, що при винесенні постанови щодо позивача службовою особою не було складено протокол про адміністративне правопорушення із залученням свідків та поясненням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тобто при винесенні постанови не були виконані зазначені вище вимоги КУпАП.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до частини першої статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Словосполучення «на місці вчинення правопорушення», яке містяться у статті 258 Кодексу та словосполучення «за місцем вчинення правопорушення», вжитого у статті 276 Кодексу мають різний правовий зміст.

Зазначену проблему аналізував Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.05.2015 № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

У цьому рішенні зазначено, зокрема, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Отже, винесення постанов у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, уповноваженими на те особами одразу на місці вчинення правопорушення є неправомірним і призводить до порушення прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статті 268 КУпАП, зокрема, право користуватися юридичною допомогою адвоката, заявляти клопотання, подавати докази по справі тощо, а розгляд справ про адміністративні правопорушення за місцем вчинення правопорушення в контексті частини першої статті 276 КУпАП необхідно розуміти як розгляд справ за місцем знаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, юрисдикція якого поширюється на відповідну адміністративно-територіальну одиницю.

Як передбачено ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Позивачем обґрунтовано позовні вимоги з посиланням на докази у спосіб та у порядку визначеному законом щодо незаконності постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що при винесенні постанови щодо позивача службовою особою не було встановлено чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з'ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не додано доказів в підтвердження викладених обставин, при винесенні постанови не були виконані зазначені вище вимоги КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач не надав до суду заперечення з доказами в їх підтвердження та матеріалів на підставі яких було винесено постанову від 17.08.2017 року серії БР №784269 та прийнято рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За таких обставин, суд приходить до обґрунтованого висновку, що постанова щодо ОСОБА_1 винесена на припущеннях та не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому рішення про притягнення до адміністративної відповідальності є таким, що прийняте не у спосіб передбачений Конституцією та законами України, упереджено, необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є неправомірною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6, 9, 17, 99, 102, 158-163, 167,171-2 КАС України, ст. 7, 33, ч.6 ст.121, 251, 252, 280, 283, 288 КУпАП, Рішення Конституційного суду України від 26.05.2015 року за № 5-рп/2015, Рішення Конституційного суду України від 31.03.2015 року за № 2- рп/2015, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити .

Визнати неправомірною та скасувати постанову серії БР №784269 від 17.08.2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя О. В. Бондаренко