Справа № 712/1516/17-а
Суддя: Троян Т. Є.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 712/1516/17-а
Провадження № 2а/712/678/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого/судді - Троян Т.Є.

при секретарі - Шмагайло Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 про визнання незаконним та часткове скасування рішення субєкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 про визнання незаконним та часткове скасування рішення субєкта владних повноважень, в якому просить:

-Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №596 від 13.11.1985р. в частині затвердження рішення загальних зборів членів ЖБК-75 (протокол №20 від 26.09.1985 р.) про прийняття у члени кооперативу згідно п.43 Примірного статуту ЖБК ОСОБА_3 і закріпленням за нею на склад сімї 3 особи (вона, дочка ІНФОРМАЦІЯ_1, син 1969 р.н.) двох кімнат, житловою площею 16,9 кв.м. і 12,9 кв.м., а за її колишнім чоловіком, членом кооперативу ОСОБА_1 на склад сімї однієї особи, однієї кімнати, житловою площею 12,4 кв.м., у трьохкімнатній квартирі АДРЕСА_1 по рішенню Придніпровського районного народного суду м.Черкаси від 09.01.1985 року.

Судом на обговорення учасників процесу було поставлено питання про те, чи підпадає під юрисдикцію адміністративного суду вказаний спір.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні пояснили, що даний спір є публічно-правовим, оскільки на момент винесення рішення ВК Черкаської міської ради здійснював управлінські повноваження щодо ЖБК.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечувала, про те, що даний спір є публічно-правовим, вказувала, що існує спір про право в цивільному судочинстві.

Представник третьої особи ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що позивач фактично звернувся за захистом цивільного права, а тому даний спір не може бути вирішено в порядку адміністративного судочинства.

Під час розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали, представник відповідача та третьої особи заперечували проти його задоволення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржує рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради №596 від 13.11.1985р., в результаті якого його бувша дружина ОСОБА_3 була прийнята у члени ЖБК -75м та не згоден з порядком прийняття її у члени ЖБК, оскільки на момент винесення спірного рішення (13.11.1985р.) пайові внески не були виплачені у повному обсязі і було відсутнє рішення суду про поділ паю (квартири), а в наявності було лише рішення суду про визнання за нею права власності на відповідну суму паєнакопичень (рішення народного суду Придніпровського району м.Черкаси від 09.01.1985 р.).

Надаючи правову оцінку матеріалам та обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України, справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства.

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно-правових відносин. Публічно-правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивач не погоджується з тим, що його бувша дружина ОСОБА_3 станом на день винесення спірного рішення виконкому 13.11.1985р. мала майнові права на квартиру№48, у будинку №65 по вулиці Вербовецького в місті Черкаси, оскільки пай сплачений нею тільки у грудні 1992 року, тобто між сторонами в справі склались відносини з приводу реалізації та захисту яких регулюються цивільним законодавством.

Тобто, даний позов спрямований на захист прав у сфері цивільно-правових, а не публічно-правових відносинах, що виключає можливість його розгляду та вирішення в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, з огляду на зміст позовної заяви, характеру спірних правовідносин, та обставин встановлених в ході розгляду справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку наявний спір, який підлягає врегулюванню на підставі норм Цивільного кодексу України, в порядку цивільного судочинства.

Отже, суд вважає, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, місцевим судом загальної юрисдикції, тому провадження у справі, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає закриттю.

Слід зазначити, що згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Позиція суду узгоджена з позицією, викладеною відповідно до пункту 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» суди мають керуватися тим, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа.

Згідно з роз'ясненнями пункту 21 зазначеної постанови якщо орган державної влади та/або орган місцевого самоврядування суб'єкт владних повноважень бере участь у справі не на виконання своїх владних повноважень, а з інших правових підстав; не здійснює владних управлінських функцій щодо іншого учасника спору, то залежно від змісту вимог і суб'єктного складу сторін справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства відповідно до вимог статті 15 ЦПК.

Верховний суд України підсумовуючи практику судів вказав на належність таких спорів до повноважень цивільних судів, зокрема, приписи п.1 ч.1 ст.15 Цивільного-процесуального кодексу України прямо встановлюють правило про захист прав, зокрема, що виникають із житлових відносин, у порядку цивільного судочинства (справа № 21-530а14).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 157 Кодексу адміністративного судочинства України звернення до суду з позовом, що не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства має наслідком закриття провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 157, ст. 165 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі № 712/1516/17-а за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 про визнання незаконним та часткове скасування рішення субєкта владних повноважень - закрити.

Розяснити позивачу його право на звернення з даним позовом до місцевого суду загальної юрисдикції в порядку цивільного судочинства.

Розяснити позивачу, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про закриття провадження у справі, не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Головуючий: Т.Є. Троян