Справа № 298/321/17
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7237/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Затолочного В.С., Костіва М.В.,

при секретарі судового засідання: Дутка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року у справі №298/321/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Закарпатської митниці ДФС про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача Закарпатської митниці ДФС Міністерства доходів і зборів України в особі в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3, в якому просив визнати причини пропуску ним строку звернення до адміністративного суду з даним позовом поважними, скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 2322/30506/16 від 27.12.2016 року про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. і закриття провадження у справі.

Постановою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року визнано причини пропуску ОСОБА_2 процесуального строку для звернення до адміністративного суду з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби Міністерства доходів і зборів України в особі в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, скасування постанови в справі про порушення митних правил і закриття провадження у справі поважними. Поновлено ОСОБА_2 пропущений процесуальний строк для звернення до суду. Адміністративну позовну заяву ОСОБА_2 до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби Міністерства доходів і зборів України в особі в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, скасування постанови в справі про порушення митних правил і закриття провадження у справі - задоволено частково. Постанову в справі про порушення митних правил № 2322/30506/16 від 27.12.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 470 МК України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8 500 грн. скасувати. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погоджуючись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій із постановою суду першої інстанції не погоджується, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого відповідно до статті 202 КАС України вищевказане рішення повинно було скасоване. Доводи апелянта зводяться до того, що позивачем вчинено адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, натомість доказів наявності обставин чи дій непереборної сили позивачем не надано. Просить скасувати постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року у справі №298/321/17 і прийняти нову постанову суду, якою відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що 12 грудня 2016 року відносно позивача складено протокол про порушення митних правил №2322/30506/16 за ознаками ч.3 ст. 470 МК України, згідно якого останній 04.09.2016 року ввіз через пункт пропуску «Ужгород» Закарпатської митниці мікроавтобус марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, в митному режимі «Транзит», мав вивести такий в зоні діяльності однієї митниці в строк до 09.09.2016 року, та станом на 12.12.2016 року термін перебування цього автомобіля на митній території України становив більше ніж 10 діб.

Протокол складався в присутності ОСОБА_2, копія протоколу йому не була вручена. При складанні протоколу позивач дав письмові пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

27 грудня 2016 року в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС - начальник управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 виніс оскаржувану постанову, розглянувши протокол у відсутності ОСОБА_2 Вказаною постановою позивача визнано винним в перевищенні більше ніж на 10 діб встановленого ст. 95 Митного кодексу України строку доставки вищевказаного транспортного засобу, який перебував під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення більше ніж на 10 діб, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 470 МК України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8 500 грн. При цьому, в постанові встановлено, що у наданому поясненні громадянин ОСОБА_2 підтвердив факт не вивезення зазначеного транспортного засобу за межі території України, у зв'язку з його поломкою. Вказано, що зі слів останнього мікроавтобус знаходиться на ремонті, на станції технічного обслуговування в смт. Великий Березний. Проте надати довідку про його знаходження на ремонті не зміг. У митницю з метою продовження строку транзиту він не звертався.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що дії позивача не були спрямовані на досягнення мети у вигляді неправомірного перевищення строку доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх невірними та такими, що суперечать нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено такий строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст. 470 МК України передбачено, що перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Проте, згідно ч. 1 ст. 460 Митного кодексу вчинення порушень митних правил, передбачених статтею 470 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Згідно з п.2 розділу VIII Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленного митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року № 657, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події. Також згідно цього пункту, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п.3 розділу VIII цього Порядку, залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно з п.6 розділу VIII Порядку у випадку, якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, яким здійснюється контроль за цими товарами, транспортними засобами, з письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Також, ст.192 Митного кодексу України встановлено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов'язаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Позивач вказував у позовній заяві та суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 був позбавлений можливості доставити свій автомобіль для вивезення його з території України в передбачений законом строк, оскільки такий знаходився на ремонті, що слідує із довідки № 596/12/16 від 21.12.2016 року, виданої ФОП ОСОБА_4 Відповідно до вказаної довідки автомобіль марки ««FORD» модель «TRANSIT», кузов НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2, з 07.09.2016 року по 21.12.2016 року дійсно знаходився на ремонті (ремонт коробки передач) і за вказаний період не експлуатувався, так як знаходився на станції технічного обслуговування автомобілів (м. Ужгород, пр. Свободи, 50).

Проте, з матеріалів справи встановлено, що позивач до митного органу із письмовою заявою про ремонт автомобіля не звертався. Документів, які б підтверджували вчинення ним порушення митних правил внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили надано не було.

Таким чином можна зробити висновок, що транспортний засіб марки «FORD TRANSIT», реєстраційний номер НОМЕР_2 вийшов із ладу внаслідок звичайної його експлуатації, що в розрізі положень ст.ст. 95, 192,460 МК України, виключає ознаки аварії чи дії обставин непереборної сили.

Разом з тим, поломка транспортного засобу не могла завадити позивачу ОСОБА_5 вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів (наприклад, на лафеті), оскільки жодною нормою митного законодавства України не передбачено способу виконання такого зобов'язання, зокрема, необхідності вивезення транспортного засобу за межі митної території України виключно власним ходом. Законодавець лише визначає обов'язок доставити транспортний засіб до органу доходів і зборів призначення до закінчення строків, передбачених ст. 95 МК України.

Отже докази, які підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили відсутні, а тому терміни перебування автомобіля на ремонті, в контексті ст. 192 МК України не підлягають виключенню зі встановленого ч. 1 ст. 95 МК України строку транзитного перевезення для автомобільного транспорту, оскільки його не переривають.

Крім цього, ФОП ОСОБА_4 не є уповноваженою особою на видачу документів, яка підтверджує факт таких обставин.

З урахуванням наведеного апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржену позивачем постанову, винесену відповідачем, апеляційний суд вважає, що така відповідає критеріям, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, а представлені відповідачем на заперечення позовних вимог докази у своїй сукупності дають підстав вважати що оскаржене рішення відповідача є законним, прийняте відповідачем обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для визнання постанови протиправною та скасування.

Вказані вище обставини є безсумнівною підставою для скасування постанови суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав.

Судом першої інстанції порушено норми матеріального права та неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 202 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може своєю постановою змінити постанову суду першої інстанції або прийняти нову постанову, якими суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 160 ч. 3, 167, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС - задовольнити.

Постанову Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 10 травня 2017 року у справі №298/321/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а у разі складення в повному обсязі відповідно до ч. 3 ст. 160 КАС України - з дня складення в повному обсязі.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді В. С. Затолочний
М. В. Костів
Повний текст ухвали складено 15.09.2017р.