Справа № 286/1081/17
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гришковець А.Л.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"14" вересня 2017 р. Справа № 286/1081/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "22" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві про визнання рішення незаконним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови йому у призначенні одноразової грошової допомоги в зв'язку із втратою працездатності під час проходження служби в органах внутрішніх справ України та поверненні матеріалів без права на виплату до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві, скасувати рішення Міністерства внутрішніх справ України щодо відсутності правових підстав у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги, зобов'язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України повторно подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо можливості призначення йому одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівникам міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти від Головного управління Міністерства внутрішніх справ України висновок та відповідний пакет документів щодо призначення йому одноразової грошової допомоги, а також зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України призначити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з встановленням першої групи інвалідності відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 та ст.23 Закону України «Про міліцію», мотивуючи тим, що він з 02.10.1969 по 12.02.1996 проходив службу в управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області та був звільнений зі служби за віком за ст.65 п. «а».

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 22 травня 2017 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у затвердженні висновку про призначення та виплату ОСОБА_3 одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850.

Зобов'язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_3 відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 з прийняттям відповідного рішення, врахувавши обставини, викладені судом у даній справі та з урахуванням раніше виплаченої суми.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі Міністерство внутрішніх справ України просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Зазначає, що оскільки позивачеві первинно встановлено групу інвалідності 23.04.1996, вдруге - 03.08.2010, у той час як першу встановлено 21.10.2016, тобто понад 2 роки, після встановлення другої групи інвалідності, у зв'язку з чим відсутні підстави для отримання одноразової грошової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України задоволенню не підлягає.

Судами встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ у період з 02.10.1969 по 12.02.1996 та був звільнений з органів внутрішніх справ у запас за ст.65 п. «а» (за віком), що підтверджується копією витягу з послужного списку архівної особової справи підполковника міліції ОСОБА_3 від 08.09.2010 (а.с.12-14).

З копії свідоцтва про хворобу №3423/176 від 29.12.1995 вбачається, що в ОСОБА_3, наявне захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ(а.с.10-11).

Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 2-18 АС №161664 від 23.04.1996 позивачу за результатами первинного огляду з 23.04.1996 встановлено третю групу інвалідності, пов'язану з виконанням службових обов'язків по ліквідації аварії на ЧАЕС. Ступінь втрати професійної працездатності складає 40%.

З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ЖИА №007087 від 03.08.2010 вбачається, що позивачеві за результатами повторного огляду з 03.08.2010 встановлено другу групу інвалідності, пов'язаної з виконанням службових обовязків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Ступінь втрати професійної працездатності з 08.06.2010 складає 50%.

Довідка управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області №25/29/04-2017 від 05.01.2017 підтверджує той факт, що позивачеві 29.12.2010 була проведена виплата одноразової грошової допомоги, як інваліду другої групи, внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в сумі 78869 грн. 80 коп.(а.с.21)

З копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №528699 від 21.10.2016 вбачається, що ОСОБА_4 за результатами повторного огляду з 14.09.2016 встановлено першу Б групу інвалідності, внаслідок захворювання пов'язаного з виконанням службових обов'язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Ступінь втрати професійної працездатності складає 90%.

Лист голови ліквідаційної комісії УМВС України в Житомирській області №164/125/05/30-2017 від 24.02.2017 свідчить про повідомлення позивача, що МВС України повернуло без задоволення матеріали про призначення йому одноразової грошової допомоги, у зв'язку з невідповідністю вимогам п.4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850, оскільки, первинне встановлення позивачеві 3-ї групи інвалідності відбулося у 1996 році, 2-ї у 2010 році та 1-ї 14.09.2016, що перевищує дворічний термін.

Не погоджуючись з діями відповідача - Міністерства внутрішніх справ України позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновків, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги у зв"язку з отриманням 1-ї групи інвалідності.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" (чинного на час виникнення спірних відносин) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

07.11.205 року вступив в дію Закон України "Про національну поліцію".

Згідно з пунктом 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Пунктом 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Відповідно, Закон України "Про національну поліцію", який був чинним на момент встановлення позивачу 1-ї групи інвалідності не передбачає обмеження прав позивача.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що оскільки позивачеві встановлено інвалідність внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням службових обов'язків при проходженні служби саме в органах внутрішніх справ, тому відповідно він відноситься до категорії осіб, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію".

Відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про міліцію" Кабінет Міністрів України постановою №707 від 12.05.2007 було затверджено "Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції".

Частиною 1 Порядку №707, що був чинним на час встановлення позивачу ІІІ та ІІ групи інвалідності, було передбачено, що у разі виникнення у працівника міліції, податкової міліції або членів його сім'ї права на отримання грошової допомоги в розмірі, більшому за раніше виплачену суму, виплата проводиться за вирахуванням такої суми (абз.2).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначені Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850. Вказаний нормативний документ є чинним.

Так, пунктом 2 вказаного Порядку №850 визначено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми (п. 4 Порядку № 850).

Судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що між первинним встановленням позивачу ІІІ групи інвалідності (23.04.1996) та повторними оглядами (03.08.2010 та 21.10.2016) пройшло більше двох років.

Проте, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що Законом України "Про міліцію" не було встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої відповідно до приписів пункту 4 Порядку №850.

Вказана норма Порядку №850 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлює обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності.

Аналогічного висновку дійшов ВАС України в ухвалі від 04.03.2016 у справі К/800/4858/16.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого рішення, яке постановлене із дотриманням судом норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, постанову Овруцького районного суду Житомирської області від "22" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу/позивачам: ОСОБА_3 АДРЕСА_1,11101

3- відповідачу/відповідачам: Міністерство внутрішніх справ України вул.Академіка Богомольця,10,м.Київ,01601

4-Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві вул.Володимирська,15,м.Київ,01010

4-третій особі: - ,