Справа № 601/1132/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/9105/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В.М.,

суддів Рибачука А.І.,Старунського Д.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карпова Володимира Володимировича на постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року у справі № 601/1132/17 за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карпова Володимира Володимировича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

В липні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Карпова В.В. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позивач просив скасувати постанову серії АР №360618 від 06 липня 2017 року інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Карпова В.В., а справу закрити у зв'язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Постановою Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року адміністративний позов задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн, накладеного згідно постанови інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Карпова Володимира Володимировича, серії АР №360618 від 06.07.2017, у зв'язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення та оголошено позивачу усне зауваження.

Закрито провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

В решті позову відмовлено.

Постанову суду першої інстанції оскаржив інспектор роти №4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карпов В.В., який в апеляційній скарзі просить її скасувати та прийняти нову, якою позивачу в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що до компетенції суду при вирішенні справ за правилами КАС України не належить вирішення питання про звільнення порушника від адміністративної відповідальності, закриття справи, оскільки такі повноваження надані особам, уповноваженим вирішувати справи про адміністративне правопорушення. Суд повинен розглядати справу за нормами КАС України, а не в порядку КУпАП.

Оскільки клопотань від осіб, які беруть участь у справі та які належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки таку може бути вирішено на основі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У справі встановлено, що 06.07.2017 інспектором роти №4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карповим В.В. була винесена постанова серії АР №360618, згідно з якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді 425 грн штрафу.

Зі змісту постанови видно, що позивач 06.07.2017 о 8 год. 35 хв. керуючи транспортним засобом Opel Vektra, номерний знак НОМЕР_1 на а/д М12, 213 км.+700 м в напрямку м. Хмельницький не мав при собі та на вимогу інспектора не подав полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги пп. «ґ» п.2.1 розділу 2 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), чим вчинив вищезазначене адміністративне правопорушення.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, проте, враховуючи, що він не заподіяв будь-якої шкоди суспільним інтересам чи правам та інтересам конкретної особи, вперше притягується до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 22 КУпАП прийшов до висновку про можливість звільнення позивача від адміністративної відповідальності та обмеження усним зауваженням.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує наступне.

Підпунктом «ґ» п.2.1. 1 розділу 2 Правил дорожнього руху передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу у розмірі двадцяти п'яти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 222 КУпАП зазначає, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема за порушення правил дорожнього руху, передбаченого і ч.1 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частинами 2, 3, 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.283 цього Кодексу.

На виконання приписів вищевказаних норм прийнято Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за №1408/27853, далі - Інструкція).

У розділі ІІІ Інструкції зазначається, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанови у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.1 ст.126 КУпАП виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до розділу IV Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (ст. 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

У випадках, передбачених ст. 258 КУпАП, копія постанови у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП).

Відповідно до ст. 251 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. Частиною 2 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як видно з матеріалів справи, зокрема, витягу із Централізованої бази даних МСТБУ, наданого відповідачем, за транспортним засобом, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував позивач, станом на 05.07.2017 та 06.07.2017 (день вчинення правопорушення) відсутній страховий поліс.

Однак, із витягу Централізованої бази даних МСТБУ за 07.07.2017 встановлено, що вказаним транспортним засобом державний номерний знак НОМЕР_1 наявний страховий поліс серії АМ №875246 від 07.07.2017. Таким чином, позивач після вчинення вказаного адміністративного правопорушення здійснив процедуру страхування наступного дня.

Будь-яких доказів наявності у позивача полісу обов'язкового страхування станом на 06.07.2017, а також доказів того, що позивач мав його при собі під час прийняття постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП 06.07.2017 як в суді першої інстанції так і під час апеляційного розгляду позивачем не надано.

Таким чином, відповідачем правомірно винесена оскаржувана постанова щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану постанову, допустив порушення норм процесуального права, застосувавши положення ст. 22 КУпАП, з огляду наступне.

За приписами частини другої статті 162 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про: визнання протиправними рішення суб'єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання нечинним рішення чи окремих його положень, про поворот виконання цього рішення чи окремих його положень із зазначенням способу його здійснення; зобов'язання відповідача вчинити певні дії; зобов'язання відповідача утриматися від вчинення певних дій; стягнення з відповідача коштів; тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об'єднання громадян; примусовий розпуск (ліквідацію) об'єднання громадян; примусове видворення іноземця чи особи без громадянства за межі України; визнання наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень. Суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Отже, у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішується питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевіряється законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому.

Враховуючи те, що відповідно до статті 222 КУпАП вирішення питання щодо обрання виду стягнення належить до компетенції органів Національної поліції, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції безпідставно змінив постанову в частині накладення адміністративного стягнення, обмежившись усним зауваженням, фактично перебравши на себе повноваження суб'єкта владних повноважень, тобто відповідача, до компетенції якого, у даному випадку, віднесено розгляд справи про адміністративне правопорушення та право прийняти одне з кількох юридично допустимих рішень.

Дана позиція узгоджується з правовою позицією, висловленою Вищим адміністративним судом України, зокрема, в ухвалі від 06 червня 2017 року в справі №К/800/15671/17.

Щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, то така вимога задоволеною бути не може, оскільки відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення; про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; про закриття справи.

Адміністративний суд, який перевіряє правомірність винесеної таким органом постанови за нормами КАС України, таких повноважень не має.

У зв'язку з викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Постанова суду першої інстанції, з огляду на викладене, прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без повного з'ясування усіх обставин, що призвело до неправильного вирішення справи, тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст.195, ст. 197, ст. 198, ст. 202, ст. 205, ст. 207, ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу інспектора роти № 4 Управління патрульної поліції у м. Хмельницькому Департаменту патрульної поліції Карпова Володимира Володимировича задовольнити.

Постанову Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2017 року у справі № 601/1132/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили через п'ять днів після направлення її копій особам, які беруть участь у справі, та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. М. Багрій
судді А. І. Рибачук
Д. М. Старунський