Справа № 489/1001/17
Суддя: Зуєва Л.Є.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 р.м.ОдесаСправа № 489/1001/17

Категорія: 6.1 Головуючий в 1 інстанції: Тихонова Н.С.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Зуєвої Л.Є.,

суддів Шевчук О.А. та Федусика А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Одесі апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області про поновлення строку на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, скасування постанови №37 від 11.03.2016 року по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначалося, що 11.03.2016 р. відповідачем було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.7 ст.96-1 КУпАП. Однак позивач вважає, що вказана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки її було винесено з порушенням вимог діючого законодавства, а саме протокол вчинення адміністративного правопорушення відносно позивача було складено за його відсутності та позивачеві взагалі не було повідомлено про розгляд адміністративної справи відносно нього.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. При чому спочатку скасовано постанову № 37 від 11.03.2016 року по справі про адміністративне правопорушення винесену відносно ОСОБА_1, тобто вирішено спір по суті, а потім поновлено строк на оскарження постанови № 37 про адміністративне правопорушення від 11.03.2016р. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановленим по справі судовим рішенням, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області в апеляційній скарзі зазначає про невідповідність висновків суду обставинам справи. При цьому апелянт вважає, що судом допущено порушення матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті. У зв'язку з чим в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування постанови суду першої інстанції і винесення нової постанови із відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень, однак в судове засідання вони не з'явилися, поважність своєї неявки суду не повідомили, тому апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до вимог ст.197 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Як встановлено з матеріалів справи, управлінням Державної архітектурно-будівельної інспекції в Миколаївській області в період з 23.02.2016 р. по 29.02.2016 р. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з виїздом на місце на об'єкті будівництва «Капітальний ремонт покрівлі житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1».

За результатами вказаної перевірки було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Відповідно до цього акту встановлено, що інженер технагляду ОСОБА_1 в порушення вимог п. 5 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 903 від 11.07.2007р. не проводив огляд та оцінку результатів виконаних робіт на об'єкті (про що свідчить запис на титульному аркуші загального журналу робіт в графі замовник і підпис керівника представника технічного нагляду зазначено Департамент ЖКГ ММР Хамрук А.О. технагляд), в тому числі прихованих та не зупинив виконання робіт до оформлення актів огляду прихованих робіт у відповідності до вимог п.9.8.1 ДБН А.3.1-5:2009, ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність» та п.5 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №903 від 11.07.2007 р.

На підставі зазначеного акту перевірки головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів з питань архітектури та містобудування управління ДАБІ в Миколаївській області 29.02.2016 р. винесено припис №39, відповідно до якого позивачу необхідно усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності шляхом здійснення технічного нагляду на об'єкті будівництва «Капітальний ремонт покрівлі житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1», у відповідності до вимог діючого законодавства.

Також на підставі акту перевірки головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів з питань архітектури та містобудування управління ДАБІ в Миколаївській області 29.02.2016 р. відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення та виявлено порушення на об'єкті «Капітальний ремонт покрівлі житлового будинку» за адресою: АДРЕСА_1», ведення технічного нагляду з порушенням вимог законодавства (невиконання обов'язків, покладених на спеціалістів, які здійснюють технічний нагляд), а саме: не проведення огляду та оцінки результатів виконаних робіт на об'єкті, у тому числі прихованих, що є порушенням п. 9.8.1 ДБН А.3.1-5:2009 «Організація будівельного виробництва», п. 5 Порядку здійснення технічного нагляду під час будівництва об'єкта архітектури, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №903 від 11.07.2007 р. та ст. 11 Закону України «Про архітектурну діяльність».

11.03.2016 р. головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю органів з питань архітектури та містобудування управління ДАБІ в Миколаївській області Марштупою М.М. винесено постанову №37 по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 96-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.

Задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1, судом першої інстанції було зазначено про порушення відповідачем законодавства та процедури при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, судова колегія суду апеляційної інстанції вважає що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню, а позов підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Інститут строків позовної давності в адміністративному процесі має дуже важливе значення, оскільки він сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах (якби не було б строків, стан юридичної невизначеності зберігався би протягом необмеженого часу), а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов?язків, тому що пропущення строку може мати негативні наслідки для того, хто його пропустив.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.99 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Предметом позову по цій справі є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.289 КУпАП Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з зазначеним позовом позивач у позовній заяві просить поновити строк на оскарження постанови №37 від 11.03.2016 року по справі про адміністративне правопорушення, однак судом першої інстанції в порушення КАС України без вирішення цього процесуального питання було відкрито адміністративне провадження та не було надано взагалі будь-якої правової оцінки поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Суд першої інстанції лише після розгляду справи по суті, приймаючи постанову про задоволення позовних вимог зазначив в кінці мотивувальної частини постанови про поновлення пропущеного 10-денного строку позивачем на оскарження постанови №37 від 11.03.2016 року, при цьому судом не було перевірено коли саме позивач дізнався про існування оскаржуваної постанови.

Крім того суд першої інстанції не прийняв до уваги та взагалі не надав оцінки в рішенні, з яких підстав не було враховано доводи відповідача, зазначені у в клопотанні про залишення без розгляду адміністративного позову ОСОБА_1 та не надав оцінки доказам, які були надані до цього клопотання.

Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що суд який вирішує публічно-правовий спір, повинен перевірити коли дізнався позивач про порушення своїх прав, чи не пропущено позивачем встановлений строк звернення до суду, якщо так, то чи є в матеріалах адміністративного позову докази поважності причин його пропуску.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов'язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з адміністративного позову, ОСОБА_1 в обґрунтування причин пропуску строку на оскарження постанови №37 від 11.03.2016 року зазначає, що дізнався про винесену на його ім'я постанову 21.02.2017 року.

Дослідивши повно та об'єктивно матеріали справи, судова колегія зазначає, що такі доводи позивача спростовуються матеріалами адміністративної справи.

Так, апеляційним судом встановлено, що за результатами перевірки на об'єкті «Капітальний ремонт м'якої покрівлі житлового будинку за адресою АДРЕСА_1» 29.02.2016р. були складені акт перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та припис №39.

На виконання ст. ст. 254, 256 КУпАП позивачу письмово у протоколі роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.268 КУпАП та повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення за 11 днів до розгляду зазначеної справи.

Акт перевірки від 29.02.2016р., протокол про адміністративне правопорушення від 29.02.2016р. та припис від 29.02.2016р. № 39 надіслані ОСОБА_1 01.03.2016 за адресою реєстрації/проживання АДРЕСА_2, рекомендованим листом з повідомленні № 339, проте зазначений рекомендований лист було повернуто через сплив строку зберігання.

Як зазначено на поштовому конверті, працівниками МД УДДПЗ «Укрпошта» неодноразово вживалися заходи щодо вручення вказаного листа адресату, зокрема тричі 03.03.2016р., 10.03.2016р. та 25.03.2016р., але у зв'язку з тим що позивач не отримав ці документи на пошті та конверт повернувся за строком зберігання, відповідачем акт, припис протокол та постанова листами від 07.04.2016р. № 1014-2010-16, 19.04.2016р. № 1014-2314-16, від 31.05.2016р. 1014-3188-16 були направленні до Корабельного відділу поліції ГУ Національної поліції в Миколаївській області для вручення вказаних документів Позивачу, згідно.

Відповідно до рапорту інспектора Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області капітана поліції Суковатого С.Ю. від 23.05.2016 (а.с.35), особисто позивач ОСОБА_1 від отримання постанови відмовився, повідомивши що йому не цікаво.

Таким чином з урахуванням вищезазначеного судова колегія вважає, що позивач умисно неодноразово ухилявся від отримання рекомендованої кореспонденції, адресованої на його ім'я відповідачем та з 23.05.2016 року достовірно знав про винесення відносно нього постанови №37 від 11.03.2016 року, а тому зазначені ним доводи, що йому до лютого 2017 року було невідомо про винесення відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності є безпідставними та ґрунтується на неправдивих поясненнях, які спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

Статтею 100 КАС України встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не зайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

В ході апеляційного розгляду справи судовою колегією суду апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач дізнався про винесення постанови №37 від 11.03.2016 року про притягнення його до адміністративної відповідальності 23.05.2016 року, таким чином на момент звернення до суду сплинув 10-денний строк встановлений ст.289 КУпАП на оскарження зазначеної постанови, доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку є безпідставними та ґрунтується на неправдивих поясненнях, інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено, тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Згідно з ч.1 ст.203 КАС України постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу.

На підставі викладеного, із врахуванням наведених вище положень процесуального закону, апеляційний суд дійшов до висновку про скасування постанови суду першої інстанції та залишення позовних вимог без розгляду, з підстав пропущення позивачем строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.99, 100, 195, 197, 198, 203, 205, 207, 254 КАС України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2017 року скасувати.

Прийняти по справі ухвалу, якою адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без розгляду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили в порядку, встановленому частиною 5 статті 254 КАС України, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Адміністративного Суду України протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції.

Головуючий: суддя Л.Є. Зуєва

суддя О.А. Шевчук

суддя А.Г. Федусик