Справа № 344/14543/16-а
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7856/17

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Макарика В.Я.,

секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 на постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2017 року у справі №344/14543/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_3 до інспектора ПП роти №13 батальйону УПП в м.Івано-Франківську Біла О.О. про визнання протиправною скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

07.11.2016 ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до інспектора ПП роти №13 батальйону УПП в м.Івано-Франківську Біла О.О., просив визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії АР №063836 від 22.10.2016, згідно якої ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 грн.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.06.2017 в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 представник ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, просить скасувати постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.06.2017 та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що зупинка транспортного засобу була вимушена і пов'язана з поганим самопочуттям пасажира. Зупинка позивачем здійснена у відповідності до вимог ПДР України, неподалік від пішохідного переходу, але в межах розмітки, позначеною суцільною лінією синього кольору, яка у відповідності до ПДР України позначає місце для паркування транспортних засобів, відведене на проїзній частині. В транспортному засобі було залишено включеним аварійне освітлення. Вказує, що працівниками поліції жодних пояснень у позивача та свідків не відбирали, не бажали слухати пояснень пасажира, будь-яких замірів не проводили, права на захист ніхто не роз'яснював. Також наголошує, що постанова інспектора патрульної поліції не містить доказів правопорушення ОСОБА_3

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання апеляційного суду не з'явилися, хоча належним чином повідомленні про місце та час розгляду справи, що відповідно до ч.4 ст.196 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, на основі наявних у справі доказів, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м до пішохідного переходу без включення аварійної сигналізації на автомобілі, чим порушив підпункт «г» пункту 15.9 Правил дорожнього руху. Про нагальну причину зупинки для запивання ліків, як зазначає позивач у позові, відповідач повідомлений не був. При цьому, судом першої інстанції враховано долучене до матеріалів справи відео із нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, на яких зафіксовано розміщення автомобіля позивача, а також поведінку осіб під час винесення оскаржуваної постанови.

Суд апеляційної інстанції з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

22.10.2016 інспектором роти №13 батальйону УПП в м.Івано-Франківську рядовою Біла О.О. винесено Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №063836, згідно з якою ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом DAEWOО LANOS, номерний знак НОМЕР_1, 22.10.2016 о 16 год 38 хв в м.Івано-Франківську, вул.Новгородська, 31А, здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 метрів до пішохідного переходу, чим порушив п.15.9 «г» Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.4).

Вважаючи вказану постанову незаконною, такою, що не відповідає дійсним обставинам, ОСОБА_3 звернувся із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до п.15.9 «г» Правил дорожнього руху зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги в русі.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

Згідно з ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), в тому числі, порушення вимог щодо зупинки - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, в тому числі, про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необгрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В позовній заяві позивач зазначив, що зупинка була зумовлена необхідністю купити чаю для того, щоб пасажир, який перебував у салоні автомобіля, запив ліки та здійснена у відповідності до Правил дорожнього руху - в межах розмітки, позначеної суцільною лінією синього кольору, яка позначає місце для паркування транспортних засобів, відведене на проїзній частині. Вказує, що в транспортному засобі було залишено включеним аварійне освітлення.

Так, відповідно до п.8.1 Розділу 8 «Регулювання дорожнього руху» Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з п.8.5 та п.8.5.1 Розділу 8 «Регулювання дорожнього руху» Правил дорожнього руху, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 1 розділу 34 цих Правил.

Згідно з п.1 Розділу 34 «Дорожня розмітка» лінії горизонтальної розмітки мають білий колір. Синій колір має лінія 1.1, якщо нею позначаються майданчики для паркування, відведені на проїзній частині.

Лінія 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

З долучених до матеріалів справи фото- та відеоматеріалів, на яких зафіксовано дорожню обстановку та розмітку біля пішохідного переходу по вул.Новгородській, 31 А у м.Івано-Франківську судом апеляційної інстанції встановлено, що на даному відрізку дороги з лівого боку за напрямком руху транспорту по верху бордюру нанесена суцільна лінія горизонтальної розмітки синього кольору, яка примикає до лінії білого кольору 1.14.1 - «зебра» нерегульований пішохідний перехід та продовжується одразу після цієї лінії.

З протилежного від місця зупинки транспортного засобу позивача боку проїзної частини по верху бордюру нанесена суцільна лінія горизонтальної розмітки жовтого кольору 1.4 - позначає місця, де заборонено зупинку та стоянку транспортних засобів та встановлено дорожній знак 5.37.1 «Надземний пішохідний перехід», який належить до інформаційно-вказівних знаків та які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Водночас, з долученої до матеріалів справи фото таблиці №1 (а.с.89) встановлено, що з лівого боку за напрямком руху транспорту розташовано знак 5.39 «Зона стоянки», який визначає зону, де дозволена стоянка, за умов, що зазначаються на знакові або додаткових табличках під ним, якими є в даному випадку таблички 7.5.3 «Вид транспортного засобу» (показує вид транспортного засобу, на який поширюється дія знака) та поширює дію знака на легкові автомобілі, а також вантажні автомобілі з дозволеною максимальною масою до 3,5 т. та 7.6.1 «Спосіб поставлення транспортного засобу на стоянку» - всі транспортні засоби повинні бути поставлені на стоянку на проїзній частині вздовж тротуару.

Дія знаку 5.39 поширюється на всю позначену ними територію.

Відповідно до п.15.6 Правил дорожнього руху стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару.

Згідно з п. 8.2.1 Правил дорожнього руху дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Відповідно до п.8.5 Правил дорожнього руху дорожня розмітка застосовується відповідно до цих Правил і повинна відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до п.7.1.1 ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування», розмітку на вулично-дорожній мережі наносять відповідно до проектів (схем) організації дорожнього руху, погоджених та затверджених у встановленому порядку.

Вісь лінії дорожньої розмітки, що позначає смугу руху, повинна проходити по межі цієї смуги, осі дороги або краю проїзної частини (п.7.1.4 ДСТУ 2587:2010).

Відповідно до п.10.1.1 ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування», дорожні знаки повинні розташовуватись так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і в темний час доби, була забезпечена зручність експлуатації і обслуговування, а також було неможливе їх ненавмисне пошкодження. Під час розташування дорожніх знаків повинна бути забезпечена спрямованість інформації, яку вони передають, тільки до тих учасників руху, для яких її призначено.

Враховуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що дорожня обстановка на момент складання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №063836 від 22.10.2016 вказує на невідповідність дорожньої розмітки та дорожніх знаків, тоді як основне призначення розмітки та дорожніх знаків - інформування учасників дорожнього руху, забезпечення візуальної орієнтації учасників дорожнього руху у разі вибору траєкторії, напрямку і режимів руху в різних дорожніх умовах та забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, зупинка транспортного засобу позивачем здійснена відповідно до лінії горизонтальної розмітки синього кольору 1.1 та дорожнього знаку 5.39 «Зона стоянки», тоді як недотримання організації дорожнього руху, не забезпечення відповідності встановлення дорожніх знаків та нанесення дорожньої розмітки вимогам ДСТУ 4100-2014 «Дорожні знаки. Загальні технічні умови. Правила застосування» та ДСТУ 2587:2010 «Розмітка дорожня. Загальні технічні вимоги. Методи контролювання. Правила застосування» не може ставитись у вину позивачеві, а з врахуванням конституційного принципу правової держави усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.

Так у рішенні ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (Mikhaylyuk and Petrov v. Ukraine, заява № 11932/02), зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права (див., серед багатьох інших, рішення у справі «Полторацький проти України» (Poltoratskiy v. Ukraine) від 29 квітня 2003 року, заява № 38812/97, п. 155).

Також суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до вимог ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до п.2 Розділу IV «Постанова по справі про адміністративне правопорушення» Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Згідно з п.5 Розділу IV «Постанова по справі про адміністративне правопорушення» вказаної Інструкції Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Всупереч вказаним нормативним положенням у оскаржуваній позивачем постанові відповідачем не зазначено відомості у п.10, а саме відсутній як підпис особи, притягненої до адміністративної відповідальності про отримання копії постанови, так і запис про відмову від підпису або отримання копії постанови.

Також, як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбачено ч.1 ст.122 КУпАП доказів, в тому числі і автоматичної відео фіксації правопорушення чи фото таблиці, яка підтверджує вказане порушення, до цієї постанови не додавалося, запис у п.8 відсутній.

В свою чергу, при прийняття рішення, судом апеляційної інстанції беруться до уваги фото- та відеоматеріали, на яких зафіксовано дорожню обстановку та розмітку біля пішохідного переходу по вул.Новгородській, 31 А у м.Івано-Франківську 22.10.2016 та фото таблиця (а.с. 30), на якій зафіксовано момент внесення змін в знак «Горизонтальна розмітка», шляхом перефарбування горизонтальної лінії з синього на жовтий колір.

Підсумовуючи вказане, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що відсутність належної організації дорожнього руху на ділянці дороги по вул.Новгородській, м.Івано-Франківськ (взаємовиключність дорожньої розмітки та дорожніх знаків), не дотримання відповідачем вимог щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування всіх обставин справи та належного документування обставин адміністративного правопорушення, призвели до порушення закріплених статтею 268 КУпАП прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та є підставою визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №063836 від 22.10.2016 протиправною та її скасування.

Відповідно до ч.1 ст.86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст.159 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до ст.202 КАС України підставою для скасування постанови або ухвали суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Щодо судових витрат, то у відповідності до вимог ст.94 КАС України такі не належить стягувати з сторін спору.

Керуючись статтями 94, 160, 195, 196, 198, 202, 205, 207, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 червня 2017 року у справі №344/14543/16-а скасувати та прийняти нову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №063836 від 22.10.2016.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складання у повному обсязі шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
В. Я. Макарик
Повний текст Постанови складено 18.09.2017