Справа № 823/763/17
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2017-09-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 823/763/17 Головуючий у 1-й інстанції: Рідзель О. А. Суддя-доповідач: Беспалов О.О.
У Х В А Л А

Іменем України

07 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.

суддів: Парінова А. Б., Губської О. А.

за участю секретаря: Присяжної Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Неско Інформ» про стягнення адміністртивно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами та пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій, -

В С Т А Н О В И В :

Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ТОВ «Неско Інформ» про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 8714, 29 грн. та пені у сумі 104, 70 грн.

Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, постанову суду першої інстанції та постановити нову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутністю представників сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Неско Інформ» - є юридичною особою, яка, відповідно до статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», зобов'язаний створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів.

У січні 2017 року відповідач подав до Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2016 рік (за формою № 10-ПІ), згідно якого середньооблікова чисельність штатних працівників облікового складу відповідача впродовж 2016 року становила 244 особи, із них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб, а кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» - 1 особа. Середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 17 429 грн. (а. с. 7).

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачем до районного центу зайнятості подано звітність за формою 3-ПН від 05.02.2016 р. та від 10.03.2016 р. «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)», із вакантною посадою журналіста для працевлаштування інваліда (а. с. 11 - 14).

Крім того, в матеріалах справи наявна копія наказу № 27 від 31.10.2016 р., згідно якого відповідачем на посаду випускного редактора з 01.11.2016 р. прийнято ОСОБА_2, який відповідно копії пенсійного посвідчення № Серії ААІ № 003274 та довідки до акта огляду МСЕК Серії 10 АВВ № 855323 є інвалідом ІІІ групи (а. с. 44 - 46).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною третьою статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21.03.1991 р. № 875-XII (далі - Закон № 875) встановлено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 19 Закону № 875 для підприємств, установ, організацій встановлюється норматив робочих місць для забезпечення працевлаштування інвалідів.

Частиною першою статті 20 зазначеного Закону встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов'язковим платежем), обов'язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що учасник господарських відносин несе відповідальність, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що він ужив усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Так з матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином повідомляв центр зайнятості про наявність в нього вакантних робочих місць та не заперечував проти зайняття вакантних посад працівниками, які мають інвалідність, що підтверджується відомостями, внесеними до Розділу ІІ звіту форми 3-ПН.

Крім того, відповідач в запереченнях на позов зазначив, а позивач не спростував, що наприкінці 2016 року було працевлаштовано інваліда ІІІ групи.

В апеляційній скарзі, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказав, що складання звіту здійснюється роботодавцем самостійно і невиконання нормативу є очевидним, а законодавство не ставить обов'язок з працевлаштування інвалідів в залежність від будь - яких обставин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача стосовно вчинення всіх залежних від нього дій щодо працевлаштування у 2016 році інвалідів у ході судового розгляду підтвердились.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки адміністративно-господарські санкції є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв'язку зі скоєнням правопорушення.

Факт вчинення правопорушення з боку відповідача спростовується матеріалами справи, а тому відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Таким чином, доводи апеляційної скарги позивача не спростовують висновки суду першої інстанції та апеляційним судом відхиляються.

Згідно статті 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 196, 198, 200, 205, 206, 212, 254 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року у справі за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до товариства з обмеженою відповідальністю «Неско Інформ» про стягнення адміністртивно-господарських санкцій за незайняті робочі місця інвалідами та пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій залишити без задоволення.

Постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 20 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду України в порядку і строки, визначені ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Беспалов
Суддя О. А. Губська
Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст ухвали виготовлено 11.09.2017 р.)

Головуючий суддя Беспалов О.О.

Судді: Парінов А.Б.

Губська О.А.