Справа № 127/3709/17
Суддя: Волошин С. В.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 127/3709/17
Провадження № 2-а/127/301/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Волошина С.В.,

за участі секретаря Тонкопій Ю.І.,

позивача ОСОБА_1, його представника - ОСОБА_2, представника відповідача Никонюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Вінниці адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи позовні вимоги тим, що 10 лютого 2017 року адміністративна комісія при виконавчому комітеті Вінницької міської ради винесла постанову, відповідно до якої на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. В постанові вказується, що він, усвідомлюючи протиправний характер своєї дії, умисно організував перекриття проїзду автотранспорту до внутрішнього двору будівлі по АДРЕСА_1 шляхом закриття воріт навісним замком, чим вчинив правопорушення передбачене ст.152 КУпАП - порушення Правил благоустрою території населених пунктів, а саме п.п. 6.13.1 (8,29) Правил благоустрою міста Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок. Позивач вважає, що його безпідставно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки відсутня подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, його притягнуто за відсутності належних та допустимих доказів. Також відповідачем порушено порядок, притягнення його до адміністративної відповідальності. Вищезазначені обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково зазначила, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення ґрунтується на неналежних доказах: листи, доповідні, фото фіксація. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності була заздалегідь заготовленою, клопотання про закриття провадження у адміністративній справі, що вносилось на розгляд адміністративної комісії не розглянуто. Працівники муніципальної комісії при складенні протоколу вдерлись додому до позивача, говорили, про зовсім інші факти, а потім повідомили про складання відносно позивача протоколу. Разом з тим протокол і матеріли з'явились як такі лише 02.02.2017 року. В діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. Не встановлено умисел на умисне закриття воріт проїзду загального користування. Докази, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови є або не належними або недопустимими, а тому суд не може прийняти їх до уваги. Враховуючи встановлення численних порушень вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, а також при винесенні відповідачем оскаржуваної постанови, просила постановити окрему Ухвалу, як стосовно службових осіб муніципальної поліції, що займались підготовкою і складенням адміністративного протоколу, так само просила винести окрему Ухвалу стосовно відповідача, оскільки відповідач неправомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.

В судовому засіданні позивач пояснив, що приблизно з 2010 року він являється директором ТОВ «Альянс», яке займається пошивом одягу. Працює підприємство 5 днів та тиждень з 09 год. до 18 год. На підприємстві працює 10 працівників. Представник позивача є його дочкою та вона являється власником 3 - поверху приміщень по АДРЕСА_1 в м. Вінниці, де здійснює свою діяльність ТОВ «Альянс». Ворота №3, які влаштовані для в'їзду до внутрішнього двору будинку, що по АДРЕСА_1 встановлені в 1989 році, про що свідчить відповідне викопіювання, що наявне в матеріалах справи (а.с. 56). Ці ворота встановлено, ще за діяльності Вінницької фабрики пошиву та ремонту одягу, правонаступником якої є ТОВ «Альянс» внаслідок приватизації. Власником цих воріт є ТОВ «Альянс», як правонаступник фабрики. На запитання суду позивач повідомив, що в будинку, що по АДРЕСА_1, свою діяльність здійснюють також і інші СПД, одним з яких є ПНВП «Допомога». Ключі від воріт перебувають у сторожа ТОВ «Альянс». Ворота закриваються на навісний замок з часу їх установки і з часу приватизації вони також їх закривають. Внаслідок приватизації вони набули право власності виключно на приміщення, землю вони не приватизовували. Закриття навісного замка обумовлено тим, що на прибудинковій території сторонні особи можуть курити, пити, викидати сміття. Саме тому ці ворота і закриваються на навісний замок з метою збереження стану порядку на вказаній території. На запитання суду позивач також пояснив, що він не заперечує те, що інші суб'єкти господарювання також мають свої приміщення у внутрішньому дворі будівлі по АДРЕСА_1. Тобто доступ у двір мають усі, однак виїхати з двору на авто ніхто не може, оскільки ключі від навісного замка воріт знаходяться у сторожа ТОВ «Альянс». Також позивач хоче щоб на цю територію не заходили наркомани, і щоб не ставили автомобілі. З приводу надання доступу до воріт до них лише один раз звертався керівник ПНВП «Допомога» листом від 05.12.2016 року, однак інші суб'єкти, що зазначені в актах до ТОВ «Альянс» з приводу надання доступу до воріт до них безпосередньо не звертались, йому невідомо, чи є у списку вказаних осіб власники чи користувачі приміщень, що розташовані в будинку, що по АДРЕСА_1 в м. Вінниці.

Представник відповідача - адміністративної комісії при виконавчому комітету Вінницької міської ради Никонюк О.В. зазначив, що він заперечує проти позову. Суду пояснив, що протокол про адміністративне правопорушення надійшов до комісії 02.02.2017 року. Справа була призначена до розгляду на засіданні адміністративної комісії, на якому позивач та його представник були присутні і висловлювали свої доводи з приводу обставин справи. Факт розміщення воріт на прибудинкову територію до будинку по АДРЕСА_1, з 1989 року він не заперечує. Однак закриття позивачем вказаних воріт на навісний замок перешкоджає користуванню територією будинку іншими суб'єктами господарювання, що здійснюють свою діяльність за цією ж адресою. Позивач порушив п.п. 8,29 п. 6.13.1. Правил благоустрою м. Вінниці, а саме перекрив проїзд (прохід) загального користування, і такі дії порушують права інших співвласників та орендарів приміщень будинку по АДРЕСА_1 на користування заднім двором будинку (земельною ділянкою) яка, до речі є власністю територіальної громади м. Вінниці, оскільки ця земля нікому в оренду не передавалась, право власності на неї за жодним суб'єктом не посвідчено. Дослідивши ці обставини адміністративна комісія дійшла висновку, про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. Звукозапис під час розгляду комісією протоколу муніципальної поліції, що складено відносно позивача не проводився, оскільки це не передбачено КУпАП. П.п. 8, 29 п. 6.13.1. Правил благоустрою м. Вінниці, затверджені відповідним рішенням ВМР є дійсними ніким не скасовані, а тому підлягають до застосування у спірних правовідносинах. Посилання позивача на ту обставину, що ним, в розумінні ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», яким визначено перелік відповідних дій, які не допускається вчиняти на об'єктах благоустрою, не вчинено правопорушення, що передбачено ст. 152 КУпАП є безпідставним, оскільки законом передбачено можливість прийняття органом місцевого самоврядування правил благоустрою відповідного населеного пункту, які обов'язкові для виконання на території відповідної територіальної громади.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомив, що він є заступником начальника відділу КБСС КП ВМР «Муніципальна поліція», саме він 16.01.2017 року складав протокол відносно позивача за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП. Пам'ятає, що на адресу муніципальної поліції м. Вінниці надійшло звернення директора ПНВП «Допомога» ОСОБА_5, яке здійснює свою діяльність за адресою м. Вінниця, АДРЕСА_1 в м. Вінниці, з приводу закриття директором ТОВ «Альянс» проїзду до прибудинкової території загального користування за вказаною адресою. Внаслідок наведеного у всіх інших користувачів та власників приміщень, що здійснюють свою діяльність за вказаною адресою відсутня можливість проїзду та проходу через ворота. Муніципальна поліція тричі відвідувала ТОВ «Альянс», однак ОСОБА_1 вони на роботі не застали, внаслідок чого у нього відбулась розмова з бухгалтером вказаного підприємства з приводу закриття воріт в'їзду на прибудинкову територію. Також він з бухгалтером дзвонили ОСОБА_1, щоб той приїхав для з'ясування ситуації, що склалась. Враховуючи те, що ОСОБА_1 уникав зустрічі, вони поїхали за місцем його проживання. Оскільки правопорушення триваюче, то він мав право складати протокол не на місці вчинення правопорушення. Складення вказаного протоколу не на місці події обумовлено головним чином тим, що позивач не хотів прибути на місце вчинення правопорушення. Фіксували правопорушення вони кілька днів, а саме у ті дні коли вони відвідували підприємство з метою з'ясування обставин справи, вони кожного разу здійснювали фотографування замкнених на навісний замок воріт прибудинкової території загального користування по АДРЕСА_1. Фотофіксація правопорушення відбулась також і в день складення протоколу, а саме 16.01.2017 року. При складанні протоколу він роз'яснював права, які передбачено КУпАП, складався протокол у коридорі будинку, а не в житловому приміщенні будинку, де мешкає ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомив, що він достовірно не може відтворити події, що відбулись у день складення протоколу, оскільки пройшов значний проміжок часу. З того що пам'ятає, зазначив, що на адресу муніципальної поліції надійшло звернення гр. ОСОБА_5, який здійснює свою діяльність в приміщеннях по АДРЕСА_1, щодо неправомірних дій позивача, що виявилось у незаконному закритті на навісний замок проїзду загального користування. Коли вони з напарником були по АДРЕСА_1 та фіксували правопорушення позивача на роботі не було. Тому вони з напарником вирішили поїхати до місця проживання позивача. Перед цим ОСОБА_4 фіксував факт вчинення правопорушення, шляхом фотографування воріт, що були закриті на навісний замок. Приїхавши за місцем проживання позивача, вони піднялись на п'ятий поверх, відчинили двері у тамбур (двері були при відкриті). Постукавши у двері, до них вийшов позивач, якому вони пред'явили посвідчення, роз'яснили права та повідомили про суть правопорушення. Позивач відмовився від підписання протоколу, і сказав, що у нього є юрист, щоб вони всі документи прислали йому на роботу, щоб він з ними ознайомився. На запитання повідомив, що протокол складався за місцем проживання позивача.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, оцінивши покази свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 16 січня 2017 року заступником начальника відділу КБСС КП ВМР "Муніципальна поліція" ОСОБА_4 складено протокол № 000684 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 Із протоколу слідує, що директор ВКП ТОВ Альянс", усвідомлюючи свої протиправні дії, організував перекриття проїзду автотранспорту до внутрішнього двору будівлі по АДРЕСА_1 шляхом закриття воріт навісним замком, за що передбачена відповідальність ст.152 КУпАП.

Як вбачається з вказаного протоколу місцем його складення є м. Вінниця, вул. Жуковського 12.

Подію самовільного перекриття проїзду автотранспорту до внутрішнього двору будівлі, що по АДРЕСА_1, шляхом закриття воріт навісним замком також зафіксовано актом обстеження місця порушення законодавства у сфері благоустрою від 16.01.2017 року (а.с. 44).

10 лютого 2017 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради в присутності в тому числі гр. ОСОБА_1 розглянуто даний протокол. Відповідно до постанови №136, винесеної за результатами його розгляду, встановлено, що директор ВКП ТОВ «Альянс» ОСОБА_1, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, умисно організував перекриття проїзду автотранспорту до внутрішнього двору будівлі по АДРЕСА_1 шляхом закриття воріт навісним замком, чим вчинив правопорушення передбачене ст. 152 КУпАП, а саме п. 6.13.1 (8,29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок, та за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. (а. с.15).

В ході розгляду справи також встановлено, що на земельну ділянку по АДРЕСА_1, право власності або постійного користування за позивачем чи будь - якою іншою фізичною чи юридичною особою - не оформлено. Земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності територіальної громади м. Вінниця. На даний час з суб'єктами господарювання укладено договори земельного сервітуту на земельні ділянки, межі яких в натурі (на місцевості) не встановлені. (а.с. 48).

Перевіряючи оскаржувану позивачем постанову про притягнення до адміністративної відповідальності суд перевірив її на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ст.ст. 11, 71 КАС України розгляд справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін, вільності та свободи у поданні суду доказів в обґрунтування свої вимог та заперечень та доведенні перед судом в їх переконливості.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, становлять дії, що полягають в порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержання правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою. Об'єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Суб'єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб'єктами правопорушення можуть бути як посадові особи, так і громадяни.

За приписами ст. 42 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до відповідальності за порушення законодавства у сфері благоустрою населених пунктів притягаються особи, винні у порушенні правил благоустрою територій населених пунктів.

З матеріалів справи слідує, що, відповідач притягуючи позивача до адміністративної відповідальності за закриття воріт навісним замком, прийшов до висновку, що останній вчинив правопорушення передбачене ст.152 КУпАП.

Суд погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" № 2807-IV від 06.09.2005 (далі - Закон № 2807-IV) встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Згідно з п. "г" ч. 1 ст. 13 Закону № 2807-IV до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Фізичні та юридичні особи у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані дотримуватися правил благоустрою територій населених пунктів, не порушуючи права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів (п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону № 2807-IV ).

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону № 2807-IV організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Відповідно до ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Частиною 4 ст. 20 вказаного Закону передбачено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 2807-IV, правила благоустрою території населеного пункту це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил.

На виконання наведених вище норм Закону рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року №104 затвердженні Правила благоустрою території міста Вінниці.

Згідно з п. 6.13.1 (8) та 6.13.1 (29) Правил благоустрою території міста Вінниці на об'єктах благоустрою забороняється перекривати проїзди, проходи загального користування будь-якими засобами без відповідного на те дозволу виданого в установленому порядку; вчиняти дії, що тягнуть порушення умов благоустрою, пошкодження (руйнування чи псування) вулично-дорожньої мережі, інших об'єктів та елементів благоустрою, ускладнення умов руху пішоходів та транспорту, та інші дії, заборонені цими Правилами, чинним законодавством України.

У цьому зв'язку суд зазначає, що в судовому засіданні достовірно встановлено та не заперечується самим позивачем, що ним дійсно, як директором ВКП ТОВ «Альянс» організовано перекриття проїзду автотранспорту до внутрішнього двору будівлі по АДРЕСА_1, шляхом закриття воріт навісним замком, незважаючи на те, що в будівлі по АДРЕСА_1 в м. Вінниці здійснюють свою підприємницьку діяльність і інші суб'єкти господарювання, в тому числі, зокрема, але не обмежуючись - ПНВП «Допомога». Внаслідок дій ОСОБА_1 вказані особи позбавлені визначеної законом можливості повноцінного користування спільною прибудинковою територією, здійснення заїзду та виїзду до (з) якої здійснюється через ворота, що зачинені на навісний замок, відкриття якого можливе за згоди сторожа ТОВ «Альянс» - який безпосередньо підпорядкований директору ВКП ТОВ «Альянс» - ОСОБА_1

Вказані дії ОСОБА_1 порушують принцип правомірної поведінки, що визначено п. 2 ч. 2 ст. 17 Закону № 2807-IV.

У цьому зв'язку суд також зазначає те, що позивачем по справі оспорюються не стільки фактичні обставини справи (ним не заперечуються встановлені на засіданні відповідача при винесенні оскаржуваної постанови фактичні обставини), спір між сторонами виник по суті з приводу кваліфікації відповідачем дій позивача за ст. 152 КУпАП.

У цьому зв'язку позивач посилався на ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», якою, як зазначалось позивачем та його представником встановлено вичерпний перелік обмежень при використанні об'єктів благоустрою, серед яких відсутнє таке обмеження, як організація перекриття проїзду шляхом закриття воріт до внутрішнього двору будівлі навісним замком.

Суд погоджується з позицією позивача, що статтею 16 Закону України від 06.09.2005 року № 2807-IV «Про благоустрій населених пунктів» встановлено вичерпний перелік обмежень при використанні об'єктів благоустрою, серед яких відсутнє таке обмеження, як організація перекриття проїзду шляхом закриття воріт до внутрішнього двору будівлі навісним замком.

Разом з тим, з аналізу вказаної норми суд робить висновок, що вказаний вичерпний перелік стосується родових об'єктів благоустрою, на які законом заборонено відповідні посягання. В диспозиції ст. 16 вказаного Закону не може бути передбачено всі можливі посягання з усією деталізацією та специфікою правовідносин, що виникають в суспільному житті.

Тому, на виконання ст.10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Вінницька міська рада і затвердила Правила благоустрою м. Вінниці, в яких деталізувала перелік об'єктів благоустрою, на які заборонено відповідні посягання, серед яких п. "г" ч. 1 ст. 13 Закону № 2807-IV визначено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту, на які згідно п. 6.13.1 (8) та 6.13.1 (29) Правил і посягнув ОСОБА_1, шляхом організації перекриття проїзду автотранспорту до внутрішнього двору будівлі по АДРЕСА_1.

Суд дослідив позицію Вищого адміністративного суду України, висловлену в ухвалі від 29 вересня 2016 року (справа № К/800/53478/15), на яку як на підставу своїх вимог посилається позивач. Однак вказана позиція висловлена у справі, спір у якій виник з інших правовідносин, та суд головним чином надав оцінку Правилам благоустрою території м. Вінниці в аспекті визначення Правилами благоустрою відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки за ст. 152 КУпАП. Суд звернув увагу на те, що диспозиція вказаного правопорушення та відповідна санкція передбачені іншою нормою, а саме ст. 53 - 1 КУпАП, а тому правилами не може бути продубльовано відповідальність за таке правопорушення ще й за ст. 152 КУпАП, оскільки таке правопорушення тягне за собою самостійний вид відповідальності, що передбачено спеціальною нормою - ст. 53 - 1 КУпАП.

Враховуючи викладене посилання позивача на вказану позицію ВАСУ, є безпідставним, оскільки в даному випадку має місце справа з іншими фактичними обставинами.

У відповідності до ст. 252 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов'язаний оцінити докази, шляхом всебічного, повного і об'єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Аналізуючи доводи позивача щодо неналежності та недопустимості доказів, які долучались до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, незадоволення його клопотання про закриття провадження у справі, суд враховує те, що станом на час розгляду адміністративною комісією вказаного протоколу всі докази по справі, які слугували для прийняття оскаржуваної постанови були наявні, досліджені комісією та їм надано відповідну оцінку. Позивач на засіданні висловлював свої доводи та заперечення, які були враховані при винесенні оскаржуваної постанови. Винесення відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності виключало можливість задоволення клопотання позивача про закриття провадження у справі, а тому його доводи з приводу не вирішення вказаного клопотання є такими, що не заслуговують на увагу суду.

Крім того, як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, адміністративна комісія при Виконавчому комітеті Вінницької міської ради розглянула матеріали, представлені на ОСОБА_1, визнала його винним в скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та наклала на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Окрім того з матеріалів справи вбачається, що до протоколу про адміністративне правопорушення додані фотофіксація, акт відмови та доповідна записка, що в своїй сукупності разом з іншими доказами становлять матеріали справи про адміністративне правопорушення, розгляд яких зафіксовано як в оскаржуваній постанові, так і в протоколі засідання адміністративної комісії.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача та його представника не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази того, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 6.13.1 (8) та 6.13.1 (29) Правил благоустрою території міста Вінниці та тим самим здійснив правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП.

За результатами судового розгляду, судом достовірно не встановлено де саме складався протокол про адміністративне правопорушення,

Покази свідка ОСОБА_6 в частині того, що протокол про вчинене адміністративне правопорушення складався на вулиці, біля будинку, де проживає позивач не приймаються судом до уваги, оскільки свідок з самого початку своїх пояснень пояснив, що протокол складався ОСОБА_4, а він лише був його напарником у цей день, вказаний свідок путався в подіях, не зміг достовірно відтворити фактичні обставини, що відбулись 16.01.2017 року.

Разом з тим суд враховує те, що будь - які повідомлені представником позивача обставини та факти, не спростовують факту вчинення позивачем правопорушення, за яке на нього накладено адміністративне стягнення.

До висновку про відмову в задоволенні позову суд приходить також з огляду на те, що поведінка позивача з закриття воріт проїзду загального користування навісним замком входить в суперечність з принципом дотримання правомірної адміністративної поведінки та порушує права інших осіб, які правомірно користуються приміщенням будинку, по АДРЕСА_1, м. Вінниці на вільний заїзд та виїзд до (з) вказаної території.

Відповідно до статей 11, 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно ст. 86 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, в ході розгляду справи довів правомірність винесення оскаржуваної постанови, а відтак діяв у спосіб, на підставах та в межах наданих йому повноважень, що передбачені Конституцією та чинним законодавством України, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач при зверненні до суду в силу закону звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 8, 9, 11,71, 86, 94, 158-163, 167 КАС України, 152, 245, 251,252, 256, 280, 293 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови № 136 від 10 лютого 2017 року адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради - відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду може бути подана протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя: