Справа № 803/550/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/7202/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Яворського І. О.;

за участю секретаря судового засідання Торкот Д. О.;

представника позивача ОСОБА_1;

представника відповідача ОСОБА_2;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньвуглезбагачення» до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2017 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньвуглезбагачення» до Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправними дій Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області щодо відмови в укладенні з позивачем договору про визнання електронних документів від 06 квітня 2017 року; зобовязання Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області укласти з товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньвуглезбагачення» договір про визнання електронних документів від 06 квітня 2017 року.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що товариство виконало всі вимоги, передбачені розділом ІІІ Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, а у відповідача не було законних підстав для відмови в укладенні з ТОВ «Волиньвуглезбагачення» договору про визнання електронних документів.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову Володимир-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області укласти з товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньвуглезбагачення» договір про визнання електронних документів від 06 квітня 2017 року. Зобовязано Володимир-Волинську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Волинській області укласти з товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньвуглезбагачення» договір про визнання електронних документів.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, відповідачем Володимир-Волинською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Волинській області, подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду, в якій висловлено прохання скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також зазначено, що відсутність юридичної особи за місцезнаходженням унеможливлює виконання положень зазначеного договору. Договір про визнання електронних документів може бути визнаний (підписаний) контролюючим органом лише при дотриманні платником всіх умов договору, зокрема, але не виключно, щодо підтвердження свого місцезнаходження.

Представник відповідача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримала та просить таку задовольнити.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просить відмовити в задоволенні такої.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, пояснення представника позивача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 69 КАС доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно із ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Статтею 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Встановлено, що ТзОВ «Волиньвуглезбагачення» зареєстроване 18 листопада 2014 року як юридична особа, що підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26 квітня 2017 року № та від 22 травня 2017 року № НОМЕР_1, перебуває на податковому обліку у Володимир-Волинській ОДПІ.

Товариство з обмеженою відповідальністю 30 березня 2017 року направило засобами телекомунікаційного звязку відповідачу договір про визнання електронних документів, про що отримало квитанцію №1 від 30 березня 2017 року про доставку до Державної фіскальної служби України (а.с.7, 30). Однак, даний документ не був прийнятий, оскільки платник податків подав недостовірну інформацію про посадову особу контролюючого органу, про що позивачу було надіслано квитанцію № 2 від 05 квітня 2017 року (а.с.30).

Позивач повторно 06 квітня 2017 року подав відповідачу договір про визнання електронних документів. Як свідчить квитанція № 1 від 06 квітня 2017 року, даний документ був доставлений до Державної фіскальної служби України 06 квітня 2017 року в 09:38:56 та йому призначено реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.8, 31). Крім того, цією квитанцією було повідомлено платника податків про те, що він через певний час подбав про прийом квитанції № 2 щодо результатів перевірки та прийняття/неприйняття даного документа.

14 квітня 2017 року о 11:04:22 позивач отримав квитанцію № 2 від 14 квітня 2017 року, з якої слідує, що документ не прийнято (а.с.9, 31, зворот). Підставою для відмови в укладенні договору про визнання електронних документів № НОМЕР_2 вказано недотримання вимог розділу 3 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом Державної податкової адміністрації України від 10 квітня 2008 року №233 (далі Інструкція №233).

Зясовано, що підставою для відмови в укладенні договору про визнання електронних документів є відсутність ТзОВ «Волиньвуглезбагачення» за місцезнаходженням, про що відповідач надав акт щодо встановлення місцезнаходження ТзОВ «Волиньвуглезбагачення» № 08-39497340 від 14 квітня 2017 року (а.с.32).

Зазначеним актом встановлено, що 14 квітня 2017 року посадовими особами Володимир-Волинської ОДПІ здійснено виїзд за податковою адресою юридичної особи ТзОВ «Волиньвуглезбагачення»: Волинська область, м. Нововолинськ, вул. Шахтарська, буд. 47, з метою встановлення місцезнаходження юридичної особи.

Обстеженням орендованого позивачем приміщення в ТзОВ «Нововолинський завод залізобетонних виробів» встановлено відсутність посадових осіб підприємства за наведеною адресою, при цьому кабінет (офіс) позивача був зачинений. Представник орендодавця повідомив, що представники ТзОВ «Волиньвуглезбагачення» в своєму кабінеті (офісі) бувають рідко, рахунки за орендоване приміщення передають по електронній пошті.

Згідно із ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 3 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п.45.2 ст.45 Податкового кодексу України податковою адресою юридичної особи (відокремленого підрозділу юридичної особи) є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, зокрема і про місцезнаходження юридичної особи.

Статтею 10 цього Закону передбачено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

Встановлено, що податковою адресою ТзОВ «Волиньвуглезбагачення» є: 45400, Волинська область, місто Нововолинськ, вул. Шахтарська, будинок 47.

Вищевказане підтверджується витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.04.2017 року № та від 22.05.2017 року № (а.с.10-12, 25-27).

Також знаходження позивача за вказаною адресою підтверджується укладеним з ТзОВ «Нововолинський завод залізобетонних виробів» договором № 3 оренди офісного приміщення від 01 січня 2017 року (а.с.13), актами здачі-прийняття робіт (наданих послуг) №ЮФ-0000007 від 31 січня 2017 року, №ЮФ-0000015 від 28 лютого 2017 року, №ЮФ-0000022 від 31 березня 2017 року (а.с.14-16) та платіжними дорученнями №229 від 11.04.2017 року, №208 від 10.02.2017 року про оплату за оренду приміщення (а.с.17-18).

Основні організаційно-правові засади електронного документообігу, використання електронних документів, правовий статус електронного цифрового підпису регулюються Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Статтями 14 та 15 цього Закону встановлено, що електронний документообіг здійснюється відповідно до законодавства України або на підставі договорів, що визначають взаємовідносини суб'єктів електронного документообігу. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, та встановлюють для них систему (способи) захисту.

Наказом Державної податкової служби від 10.04.2008 року № 233 затверджено Інструкцію з підготовки і подання податкових документів в електронною вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 16.04.2008 року №320/15011 (далі - Інструкція).

Пунктом 1 розділу II Інструкції передбачено, що платник податків здійснює формування та подання податкових документів в електронному вигляді відповідно до законодавства із застосуванням спеціалізованого програмного забезпечення формування податкових документів, засобу КЗІ, керуючись цією Інструкцією та договором. Примірний договір про визнання електронних документів затверджено вказаною Інструкцією.

Фактично, встановлене законом право позивача на подання податкових документів в електронному вигляді безпосередньо залежить від дотримання умови укладення відповідного договору, а саме договору про визнання електронних документів.

Виходячи із норм чинного законодавства, право позивача на подання податкових документів в електронному вигляді відповідає обов'язок органу ДФС укласти вказаний договір на вимогу платника податків.

Відповідно до п. 2 розділу II Інструкції встановлено, що для подання податкових документів до органів ДПС в електронному вигляді платник податків повинен мати: спеціалізоване програмне забезпечення для формувань податкових документів в електронному вигляді у затвердженому форматі (стандарті); доступ до мережі Інтернет та можливість відправлення/приймань електронних повідомлень по електронній пошті; засіб КЗІ (сумісний за форматами даних із засобами КЗІ, що використовуються в органах ДПС); чинні посилені сертифікати відкритих ключів, сформованих акредитованим центром сертифікації ключів для платника податків та уповноважених посадових осіб платника податків, підписи яких є обов'язковими для податкової звітності у паперовій формі.

Зокрема, п. 5 розділу 3 Інструкції передбачено чіткий алгоритм дій платника податків під час подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, а саме платник податків:

1) отримує в будь-якому включеному до системи подання податкових документів в електронному вигляді акредитованому центрі сертифікації ключів посилені сертифікати відкритих ключів посадових осіб юридичної особи, що мають право підпису (керівника, бухгалтера), та печатку юридичної особи. Платник податків фізична особа - суб'єкт підприємницької діяльності може обмежитись одним ключем ЕЦП. Особисті ключі знаходяться на ключових (електронних) носіях, що зберігаються в таємниці;

2) отримує в органі ДПС за місцем реєстрації або на WEB-сайті ДПА чи регіональної ДПА текст примірного договору про визнання електронних документів (додаток 1), безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді;

3) ознайомившись з редакцією договору, заповнює необхідні реквізити, у тому числі вписує свою електронну адресу, підписує та скріплює печаткою два примірники договору (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки);

4) надає до органу ДПС за місцем реєстрації підписані та скріплені печаткою два примірники договору та посилені сертифікати відкритих ключів на електронному носії;

5) після підписання договору в органі ДПС за місцем реєстрації отримує один примірник договору. При цьому ставить підпис у журналі обліку договорів про визнання електронних документів (додаток 2) для засвідчення того, що платнику податків було повернуто його примірник договору.

Натомість, орган ДПС, де зареєстрований платник податків, відповідно до п. 6 Інструкції, на його запит: 1) видає два примірники договору; 2) записує на електронний носій платника податків безкоштовне спеціалізоване програмне забезпечення формування та подання до органів ДПС податкових документів в електронному вигляді; 3) приймає від платника податків підписані та скріплені печаткою (для фізичної особи суб'єкта підприємницької діяльності за наявності печатки) два примірники договору та електронний носій з посиленими сертифікатами відкритих ключів; 4) звіряє реквізити, вказані у договорі, з реєстраційними даними платника податків в органах ДПС. У разі невідповідності реквізитів повертає платнику податків його електронний носій та надані примірники договору; 5) після підписання договору вносить відповідний запис до журналу обліку договорів про визнання електронних документів з платниками податків та видає платнику податків один примірник договору.

Отже, відмова відповідача укласти договір про визнання електронних документів у зв'язку з недотриманням вимог розділу 3 Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, а саме «відсутністю підприємства за місцезнаходженням» суперечить нормам чинного законодавства та дійсним обставинам справи, адже відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань юридичною адресою ТзОВ «Волиньвуглезбагачення» є: 45400, Волинська область, місто Нововолинськ, вул. Шахтарська, будинок 47, яка підтверджена позивачем.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний звязок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення позову.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції визнає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, обєктивно і всебічно зясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 158-160, 195, 196, п. 1 ч. 1 ст. 198, ст. ст. 200, 205, 206, 254 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Володимир-Волинської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2017 року в справі № 803/550/17 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України, протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили, а у випадку коли, відповідно до частин 3 та 7 ст. 160 КАС України, складення ухвали в повному обсязі відкладено з дня складення ухвали в повному обсязі.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5

Повний текст судового рішення виготовлено 18 вересня 2017 року.