Справа № 805/2773/17-а
Суддя: Олішевська B.В.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2017 р. Справа №805/2773/17-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

час прийняття постанови: 11 год. 31 хв.

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Олішевська В.В., при секретарі судового засідання Смаль О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 м. Костянтинівка

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Донецькій області

про: визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_1 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги, зобовязання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_1 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги.

за участю

представників сторін:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: ОСОБА_2 за довірен.

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_1 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги, зобовязання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_1 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 липня 2017 року він отримав відповідь з Центрального відділу поліції ГУНП в Донецькій області, відповідно до якого зазначено, що на даний час органи національної поліції не розслідують кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 Позивач зазначає, що у наданій відповіді не було зазначено, що його звернення направлено до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги.

Позивач звертає увагу суду на те, що у поданій ним скарзі він зазначав про незаконні дії саме співробітників прокуратури, а не поліції. Позивач зазначає, що відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» відповідач був зобовязаний направити його скаргу до органу, який уповноважений розглядати відповідну скаргу.

В звязку з чим, позивач вважає, що дії відповідача є протиправними, просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення скарги до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді.

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Відповідач наддав суду заперечення на позовну заяву відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування наданих заперечень відповідач зазначив, що 08 червня 2017 року позивач в порядку Закону України «Про звернення громадян», надав звернення до Урядової «гарячої лінії» 1545. Зазначене звернення на підставі Закону України «Про звернення громадян» було направлено для розгляду до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яке у подальшому відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» було направлено до розгляду за належністю до Центрального ВП ГУНП в Донецькій області. Відповідач зазначив, що у відповідній скарзі позивач не конкретизував, що звернення адресовано безпосередньо відносно слідчих прокуратури Донецької області. Також відповідач зазначає, що ОСОБА_1 у скарзі посилається на те, що він є заявником по кримінальному провадженню, а так як досудове розслідування проводиться слідчим органів Національної поліції, зазначене звернення розглядалось слідчим відділом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області. Відповідач звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 за результатами перевірки Центральним ВП ГУНП в Донецькій області надано відповіді на зазначені у зверненні питання у строк передбачений ст. 20 ЗУ «Про звернення громадян». Таким чином, відповідач вважає, що Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області при розгляді звернення ОСОБА_1 не було порушено норм законодавства, так як у тексті звернення не зазначалося про те, що воно адресовано безпосередньо до слідчих прокуратури Донецької області, а питання щодо проведення досудового розслідування, порушені у звернені, відносяться до органів Національної поліції та проведеною перевіркою заявнику надано відповідь.

Щодо вимоги позивача про зобовязання Головне управління Національної поліції в Донецькій області направити звернення від 08 червня 2017 року для розгляду та надання відповіді, відповідач зазначив, що листом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області від 12 липня 2017 року № Ж-616кц/101/03-2017 звернення позивача розглянуто, по ньому прийнято рішення та позивачу надано відповідь. Відповідач вважає, що у даному випадку право ОСОБА_1 щодо отримання відповіді з боку відповідача не порушено та направлення в інший орган звернення, яке вже розглянуто не передбачено законодавством.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав обставини викладені у запереченнях на позовну заяву та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 травня 2017 року по справі № 263/5702/17 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Центрального ВП ГУНП в Донецькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про кримінальне правопорушення задоволено.

Зобовязано відповідальних осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві ОСОБА_1 від 03 квітня 2017 року (а.с. 12-13).

08 червня 2017 року на офіційний портал органів виконавчої влади України: Урядову «гарячу лінію» 1545 надійшло звернення ОСОБА_1, яке зареєстровано за № ЖА-6972811. (а.с. 5).

Відповідно до якого позивач зазначив, що 24 травня 2017 року своєю ухвалою Жовтневий районний суд м. Маріуполя зобовязав посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_1 від 03 квітня 2017 року про скоєння відносно останнього злочину. Також зазначав, що до теперішнього часу він по даному кримінальному провадженню не допитаний та ніякі слідчі дії по ньому не проводяться. У звязку з вищевикладеним позивач просив притягнути слідчого, який розслідує дане провадження до суворої відповідальності, зобовязати слідчого провести по даному кримінальному провадженню необхідні слідчі дії.

Судом встановлено, що відповідне звернення ОСОБА_1 було направлено для розгляду до Головного управління Національної області в Донецькій області та зареєстровано у відділ документального забезпечення ГУНП в Донецькій області за вхідним № Ж-2942 від 27 червня 2017 року (а.с. 41). Так, 29 червня 2017 року звернення ОСОБА_1 від 08 червня 2017 року для організації розгляду в межах компетенції надійшло до Центрального відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області, яке зареєстровано за вхідним № Ж-616кц від 29 червня 2017 року (а.с. 43).

За результатами проведеної перевірки складено висновок службової перевірки від 11 липня 2017 року, затверджений начальником відділу поліції начальником СВ Центрального ВП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 (а.с. 33-34).

12 липня 2017 року Центральним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області позивачу направлено лист за вих. № Ж-616кц/101/03-2017, відповідно до якого було повідомлено, що Центральним відділом поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області проведено перевірку за результатами якої встановлено, що за даними Інтегрованої інформаційно пошукової системи Національної поліції встановлено, що кримінальне провадження за фактом вчинення відносно позивача кримінального правопорушення слідчім відділом Центрального ВП ГУНП в Донецькій області до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилось та в провадженні СВ Центрального ВП ГУНП в Донецькій області не перебуває (а.с. 32).

Позивач не погоджується з результатами його скарги та вважає, що Головне управлінням Національної поліції в Донецькій області не мало повноважень для розгляду його скарги та в межах Закону України «Про звернення громадян» зобовязано було направити скаргу для розгляду до належного органу, а саме до прокуратури Донецької області, в звязку з чим позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96 (далі по тексту Закон № 393) регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно ч. 1, 4 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Приписами статті 5 зазначеного Закону визначено, що Звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, обєднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного звязку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного звязку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, імя, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби звязку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними розясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону № 393 якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Частиною 1 статті 16 Закону № 393 визначено, що Скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Згідно статті 19 Закону № 393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані: об'єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв'язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об'єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необгрунтованою роз'яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Судом встановлено, що позивач 08 червня 2017 року звернувся зі скаргою до Урядової «гарячої лінії» 1545, відповідно до якої зазначав, що ухвалою Жовтневий районний суд міста Маріуполя зобовязував посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву ОСОБА_1 від 03 квітня 2017 року про скоєння відносно нього злочину. Позивач зазначав, що на час звернення зі скаргою ОСОБА_1 не був допитаний та не яких слідчих дій по ньому не проводяться. У звязку з вищевикладеним, за бездіяльністю щодо розслідування кримінального провадження, просив притягнути слідчого, який розслідує дане кримінальне провадження до відповідальності, зобовязати слідчого провести по даному кримінальному провадженню необхідні слідчі дії (а.с. 32).

Зазначене звернення позивача було направлено на розгляд до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (а.с. 41), та в подальшому було передано за належністю для розгляду Центрального ВП ГУНП в Донецькій області (а.с. 43).

Відповідач вважає, що Центральним ВП ГУНП в Донецькій області правомірно розглянуто звернення позивача та зазначає, що у нього були відсутні підстави для передання звернення до розгляду до прокуратури Донецької області, оскільки з наданого звернення не можливо встановити що воно звернуто до слідчих прокуратури Донецької області, та відповідно питання щодо проведення досудового розслідування, порушені у зверненні, відносяться до органів Національної поліції.

Однак, суд не погоджується з доводами відповідача, оскільки у скарзі позивача від 08 червня 2017 року він зазначає, що ухвалою Жовтневий районний суд м. Маріуполя зобовязував відповідних посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, викладене в заяві ОСОБА_1 від 03 квітня 2017 року, та вказував на те, що по даному кримінальному провадженню не допитаний та не яких слідчих дій не проводилось, за просив за бездіяльність щодо розслідування кримінального провадження просив притягнути до відповідальності слідчого, який розслідував дане провадження до відповідальності, та зобовязати слідчого провести по даному кримінальному провадженню слідчі дії.

З огляду на викладене суд звертає увагу на те, що відповідач у відповідності до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» повинен був направити скаргу позивача від 08 червня 2017 року для розгляду до прокуратури Донецької області, оскільки скарга подана на дії та бездіяльність безпосередньо на слідчих прокуратури Донецької області, в звязку з невиконанням вимог ухвали Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 24 травня 2017 року, якою відповідних посадових осіб прокуратури Донецької області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне провадження, викладені в заяві ОСОБА_1 від 03 квітня 2017 року.

З звязку з чим, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_1 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги та зобовязання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_1 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді на скаргу.

При цьому суд зазначає, що вимога позивача про надання відповіді по суті скарги є формою втручання в дискреційні повноваження органу, який буде у подальшому розглядати скаргу позивача, оскільки Законом України «Про звернення громадян» чітко визначено обовязок прийняття та розгляду звернень громадян, оформлених належним чином і поданих у встановленому порядку.

Так, суд не зобовязує орган, до якого у подальшому буде передано для розгляду скарга позивача певним чином вирішити звернення позивача, а тільки розглянути його, як того вимагає Закон.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади й органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку. Частиною 1 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно приписів статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, суд приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 м. Костянтинівка до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_1 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги, зобовязання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_1 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги, в решті позовних вимог відмовити.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочсинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 м. Костянтинівка до Головного управління Національної поліції в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_1 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді по суті скарги, зобовязання Головного управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_1 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді по суті скарги задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області щодо не направлення скарги ОСОБА_1 до урядового контактного центру до відповідного органу для надання відповіді на скаргу.

Зобовязати Головне управління Національної поліції в Донецькій області направити скаргу ОСОБА_1 до урядового контактного центру до належного органу для розгляду та надання відповіді на скаргу.

В решті позовних вимог відмовити.

Постанова постановлена у нарадчій кімнаті та проголошена вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 12 вересня 2017 року в присутності представника відповідача.

Повний текст постанови складено та підписано 18 вересня 2017 року.

Постанова може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Донецького апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Суддя Олішевська B.В.