Справа № 408/2867/17-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий у 1 інстанції - Кускова Т.В.
Суддя-доповідач - Сіваченко І.В.
ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2017 року справа №408/2867/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Шишова О.О., Чебанова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Біловодського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області на постанову Біловодського районного суду Луганської області від 24 липня 2017 року у справі № 408/2867/17-а за позовом ОСОБА_2 до Біловодського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області, третя особа - Управління соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 через представника звернувся до суду з адміністративним позовом до Біловодського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - Управління), в обґрунтування якого посилається на те, що він є учасник Великої Вітчизняної війни, інвалід 2 групи, здобув право на отримання пенсії за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1/29 від 20.02.1981.

Відповідно до ст.1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою № 920003150 від 04.12.2014.

З 2014 року ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні. Однак, з 1 квітня 2017 року відповідач перестав виплачувати Позивачу належну йому пенсію.

Згідно з наданою на адвокатський запит відповіддю Управління за №848/03-21 від 31.05.2017, виплата пенсії позивачу була призупинена 01.04.2017 на підставі інформації, наданої Держприкордонслужбою у зв'язку з тривалою відсутністю за місцем проживання, як внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, внаслідок незаконних дій Управління, ОСОБА_2 незаконно не виплачується пенсія з квітня 2017 року, за 3 місяці.

В зв'язку з вищевикладеним, просив суд визнати протиправною бездіяльність Управління щодо припинення виплати пенсії; зобов'язати Управління поновити нарахування та виплату йому пенсії та виплатити заборгованість з квітня 2017 року; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на пенсії за один місяць.

Постановою Біловодського районного суду Луганської області від 24 липня 2017 року у справі № 408/2867/17-а позов задоволено повністю, внаслідок чого, визнано протиправною бездіяльність Управління щодо не нарахування та виплати пенсії ОСОБА_2 з квітня 2017 року та зобов'язано Управління поновити нарахування і виплату пенсії за віком ОСОБА_2 та виплатити заборгованість з квітня 2017 року.

Постанова мотивована тим, що зміна пенсіонером місця проживання не може бути підставою для позбавлення його конституційного права на отримання соціального захисту, а саме, отримання пенсії. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що припинення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним, а тому дії Управління щодо припинення виплати позивачу пенсії слід визнати протиправними та необхідно зобов'язати Управління поновити виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість позивачу пенсії з 01 квітня 2017 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій він, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Управління зазначає, що відсутність внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування є порушенням обов'язкової умови для отримання соціальних послуг відповідно до ст. 7, 12 Закону № 1706-VII. Поновлення (або відмова) в виплаті пенсії буде здійснено після отримання рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Справа судом першої інстанції у відповідності до ст. 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розглянута в порядку скороченого провадження, у зв'язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 197 КАС України.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частиною 2 ст. 71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, який відповідно до посвідчення є пенсіонером за віком (а.с.9-10).

Позивач з 2014 року перебуває на обліку в Управлінні, де й отримував пенсію до квітня 2017 року включно, оскільки 09 жовтня 2014 року її взято на облік за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з довідкою від 04.12.2014 №920003150 ОСОБА_2 є внутрішньо-переміщеною особою (а.с.6).

Отже, позивач з 04.12.2014 набув статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою №920003150, доказів скасування цієї довідки відповідачем до справи не надано.

З 1 квітня 2017 року відповідач припинив виплачувати ОСОБА_2 належну йому пенсію. Будь-які повідомлення позивачу від Управління про підстави призупинення виплат пенсії на адресу позивача не надходили.

Відповідно з наданою на звернення відповіді Управління за №848/03-21 від 31.05.2017, вбачається, що на підставі інформації, наданої Держприкордонслужбою у зв'язку з тривалою відсутністю за місцем проживання/перебування як внутрішньо переміщеної особи (а.с.12), крім цього, дані факти також не оспорюються сторонами по справі.

Спірним питанням у даній справі є правомірність (протиправність) дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачу з квітня 2017 року на підставі не підтвердження його місця перебування.

Відповідно до статті 7 Закону № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв'язання проблем, пов'язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Закон № 1058-VI або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків управлінням не застосований та не доведений.

Так, частиною першою статті 49 Закону № 1058-VI визначено виключний перелік підстав для припинення виплати пенсії:

Виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

Положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009\

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

В ході розгляду справи судом встановлено, що Управлінням не приймало жодних рішень про припинення виплати пенсії позивачу з 01.04.2017.

Пункт 5 частини першої статті 49 Закону № 1058-VI, з огляду на приписи Закону № 1706-VII, не може бути застосований, оскільки цей пункт відсилає виключно до випадків, передбачених законом, тобто, вказані правовідносини не можуть бути врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, постановами Кабінету Міністрів України, які відносяться до підзаконних нормативних актів.

В той же час, Закон № 1706-VII не встановлює жодних випадків для припинення виплати пенсії. Більш того, ані цей Закон, ані будь-який інший закон не встановлює таку підставу для припинення виплати пенсії, як скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи, зміна місця проживання тощо.

Інші пункти ч.1 ст. 49 № 1058-VI в спірних правовідносинах також не мають місця.

Враховуючи викладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, припинивши виплату пенсії та не виплачуючи позивачу пенсію за віком з квітня 2017 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв'язку з чим підлягають захисту порушені права пенсіонера ОСОБА_2, в тому числі шляхом зобов'язання поновити виплату пенсії за віком та сплатити заборгованість позивачу пенсії з 1 квітня 2017 року.

Статтею 200 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 24, 184, 195, 196, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Біловодського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області - залишити без задоволення.

Постанову Біловодського районного суду Луганської області від 24 липня 2017 року у справі № 408/2867/17-а за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 до Біловодського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Луганської області, третя особа - Управління соціального захисту населення Біловодської районної державної адміністрації Луганської області про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду у відповідності до ст. 183-2 КАС України є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

О.О.Чебанов