Справа № 697/1562/17
Суддя: Ключкович В.Ю.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 697/1562/17 Головуючий у 1-й інстанції: Русаков Г.С.
Суддя-доповідач: Ключкович В.Ю.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Грибан І.О.,

Губська О.А.,

за участю секретаря Маменко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради, Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправними дії управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області та Департаменту соціального захисту населення Черкаської Черкаської обласної державної адміністрації щодо не встановлення ОСОБА_4 статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щодо відмови у видачі посвідчення потерпілої від Чорнобильської катасрофи категорії 1. Зобов'язано управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області прийняти документи ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 ідент. код. № НОМЕР_1 проживаючої в АДРЕСА_1, для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії,1. Зобов'язано управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради Черкаської області внести подання до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації для встановлення статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідент. код. № НОМЕР_1 проживаючої в АДРЕСА_1. Зобов'язано Депатрамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації встановити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідент. код. № НОМЕР_1 проживаючої в АДРЕСА_1, статус громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і видати посвідчення « Потерпілій від Чорнобильської катастрофи категорії 1»

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач, Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просив оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Сторони, належним чином повідомлені, в судове засідання на апеляційний розгляд не з'явилися. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов'язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 4 ст. 196 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 41 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є особою, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4).

Відповідно до Експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України на предмет встановлення причинного зв'язку хвороб, що призвели до інвалідності з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС №41 від 08.12.2016 захворювання позивача пов'язане з впливом аварії на ЧАЕС.

З 16 січня 2017 року позивача визнано інвалідом другої групи довічно внаслідок захворювання, пов'язаного з впливом аварії на ЧАЕС, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 536292.

09 лютого 2017 року ОСОБА_4звернулася до управління соціального захисту населення виконавчого комітету Канівської міської ради із заявою про видачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, до заяви подано визначений пакет документів.

Листом від 09 лютого 2017 року №316/05-20 відповідач повідомив про те, що Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» позивач вважається такою особою, що не проживає на забрудненій території, тому підстави для видачі посвідчення постраждалого першої категорії із числа постраждалих категорії 4 відсутні. Відповідно до листа Департаменту соціального захисту населення Черкаської ОДА від 14.09.2016 року № 16-01/3370, на даний час, за усним повідомленням міністерства соціальної політики України, триває процес внесення змін до Закону та врегулювання порушеного питання.

Не погоджуючись з відмовою у видачі посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, позивач звернулася до суду

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що у відповідачів були наявні законні підстави для встановлення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії та видачі відповідного посвідчення.

Колегія суддів, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку про обґрунтованість та правомірність зазначених вище висновків суду першої інстанції та вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 11 цього Закону до потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до статті 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Статтею 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для встановлення пільг і компенсацій визначаються, зокрема, такі категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи як особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Позивач у 1993 році отримала статус особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи у зв'язку з проживанням у зоні посиленого радіоекологічного контролю, про що було видано відповідне посвідчення.

Статтею 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначалося, що до зон радіоактивного забруднення належать: зона відчуження, зона безумовного (обов'язкового) відселення, зона гарантованого добровільного відселення та зона посиленого радіоекологічного контролю.

Аналогічне визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій містилося у статті 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З 01 січня 2015 року набув чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.1214р. № 76-VIII.

Вказаним Законом статтю 2 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключено, а також виключено абз. 5 ч. 2 ст. 2 Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи", який визначав зону посиленого радіоекологічного контролю як одну із зон радіоактивно забруднених територій.

Наразі, колегія суддів звертає увагу, що виключення із правового регулювання такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, мало наслідком лише скасування компенсацій та пільг особам, віднесеним до категорії 4, які були гарантовані державою до 01.01.2015. В той же час, жодних змін у правовому регулюванні статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не відбулось.

При цьому, виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля території, на якій постійно проживає позивач, як зони посиленого радіоекологічного контролю, не тягне за собою позбавлення особи статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання або постійної роботи чи постійного навчання на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови проживання або роботи чи постійного навчання станом на 1 січня 1993 року у цій зоні не менше чотирьох років, в той час як зона посиленого радіоекологічного контролю існувала до 01.01.2015.

Відтак, статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за особою, якій він присвоєний, довічно, оскільки його отримання до 01.01.2015 відбулось правомірно, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не вплинули на статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи категорії 4, який було отримано до 01.01.2015.

Отже, посвідчення позивача категорії 4 є діючим та зберігається за ним довічно, а тому на момент звернення із заявою про надання посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії позивач мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", до 1 категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи належать інваліди з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілих від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу.

Статтею 12 названого Закону передбачено, що причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Отже, позивач належить до осіб, які відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" мають право на встановлення категорії 1 потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач дійсно проходив огляд в МСЕК після набрання чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VІІІ.

Разом з тим, факт проходження позивачем огляду у МСЕК після 01.01.2015 не має правового значення, оскільки на момент проходження огляду МСЕК мав статус потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію.

Правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи регулює Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51 із змінами і доповненнями.

Абзацом третім пункту 10 цього Порядку передбачено, що видача посвідчень провадиться іншим потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

Відповідно до абзаців 4 та 9 пункту 10 вказаного Порядку посвідчення видаються інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до п.10 вищевказаного Порядку рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Відтак, позивачу протиправно відмовлено у прийнятті документів та не направлено відповідне подання до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації для вирішення питання про встановлення статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що спір між позивачем та Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації відсутній, оскільки факт звернення до останнього позивачем відсутній, як і відсутня відмова у розгляді подання та прийняття рішення щодо надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та видачі відповідного посвідчення.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Тобто, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв'язку з прийняттям рішення суб'єктом владних повноважень порушуються права позивача.

Із наведених норм випливає, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб'єкта владних повноважень. Проте ці рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов'язки у сфері публічно-правових відносин.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

Разом з тим, не вбачається, що Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації в даному випадку були порушені права позивача та не свідчить про наявність права, яке підлягає захисту, оскільки захисту підлягає тільки порушене право, а не ймовірно порушене у майбутньому.

Визначена позивачем позовна вимога спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час розгляду даної справи не були порушені.

З огляду на це, колегія суддів приймає до уваги, що Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації не відмовляв позивачу у розгляді подання УСЗН про встановлення їй відповідного статусу і видачу посвідчення та позивач взагалі не зверталася до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації з такими вимогами, а отже, безпосередньо відповідачем Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації не були порушені її права.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що при позовних вимог в частині визнання в частині визнання протиправними дій Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо не встановлення ОСОБА_4 статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щодо відмови у видачі посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та в частині зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації встановити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідент. код. № НОМЕР_1 проживаючої в АДРЕСА_1, статус громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і видати посвідчення « Потерпілій від Чорнобильської катастрофи категорії 1» судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цій частині та, відповідно до ст.202 КАС України, є підставою для скасування судового рішення щодо вказаних позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 41, 160,198, 200,202, 207, 212, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації - задовольнити частково.

Постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року скасувати в частині визнання протиправними дій Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації щодо не встановлення ОСОБА_4 статусу громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щодо відмови у видачі посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи категорії 1 та в частині зобов'язання Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації встановити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідент. код. № НОМЕР_1 проживаючої в АДРЕСА_1, статус громадянки, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи і видати посвідчення « Потерпілій від Чорнобильської катастрофи категорії 1» та прийняти в цій частині нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В іншій частині постанову Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28 липня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.09.2017

Головуючий суддя: В.Ю.Ключкович

Судді: І.О. Грибан

О. А. Губська

Головуючий суддя Ключкович В.Ю.

Судді: Губська О.А.

Грибан І.О.