Справа № 2-а-1033/06
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2017-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

Справа № 2-а-1033/06

15 вересня 2017 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Вінницького апеляційного адміністративного суду Гонтарук В. М., перевіривши матеріали апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на постанову Замостянського районного суду м.Вінниці від 03 серпня 2006 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення несплаченої грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В :
Відповідно до постанови Замостянського районного суду м.Вінниці від 03 серпня 2006 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Перевіривши апеляційну скаргу, приходжу до висновку, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, повний текст оскаржуваної постанови суду першої інстанції проголошено 03 серпня 2006 року у відкритому судовому засіданні.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 186 КАС України визначено, що апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої ст.160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Як вбачається зі змісту протоколу судового засідання повний текст постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 03 серпня 2006 року проголошено того ж дня у відкритому судовому засіданні. У зв`язку з чим, норма статті 160 КАС України щодо строку подання апеляційної скарги в даному випадку не може бути застосована, а строк апеляційного оскарження (за приписами ч.2 ст.186 КАС України) розпочинається з дати проголошення повного тексу судового рішення, тобто з 03 серпня 2006 року.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційна скарга відповідачем подана до суду першої інстанції лише 23.08.2017 року, тобто через 11 років після оголошення повного тексту оскаржуваного рішення.

В своїй апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Замостянського районного суду м. Вінниці від 03 серпня 2006 року. Вказане клопотання аргументовано тим, що представник відповідача був присутній у судовому засіданні, проте не дочекався виходу суду із нарадчої кімнати, у зв`язку з чим результати розгляду справи йому не були відомі. Рішення по справі на адресу відповідача не надходило. Про оскаржувану постанову стало відомо лише після ознайомлення з матеріалами справи 02.08.2017 року, а постанову суду першої інстанції отримано 18.08.2017 року.

Судом не може бути прийнята, як підстава поновлення строку аргументація відповідача, оскільки, як вже зазначалось вище, вказана справа Замостянського районного суду м. Вінниці розглядалась у відкритому судовому засіданні 03 серпня 2006 року, та в той же день було проголошено повний текст оскаржуваного рішення.

Та обставина, що представник відповідача був відсутній на проголошенні оскаржуваного рішення суду, на що вказує у своєму клопотанні апелянт, не підтверджується будь-якими застереженнями в протоколі судового засідання або іншими доказами по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 КАС України апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

За приписами ч. 1 ст. 102 КАС України пропущений з поважних причин процесуальний строк, встановлений законом, може бути поновлений, а процесуальний строк, встановлений судом, - продовжений судом за клопотанням особи, яка бере участь у справі.

Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Водночас, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі.

Колегія суддів враховує, що з правової позиції Європейського Суду вбачається, що "право на суд", з яких право на доступ є одним з аспектів, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Також Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" Суд зазначає, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, де нібито складне економічне становище перешкоджало відповідачу сплатити державне мито, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом №4176 - VI від 20.12.2011 року було доповнено статтю 189 КАС України новою четвертою частиною, в якій зазначено, що незалежно від поважності причини пропуску строку апеляційного оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з моменту оголошення оскаржуваного судового рішення.

При цьому слід наголосити, що згідно вимог ч. 2 ст. 186 КАС перебіг процесуального строку на оскарження рішення суду першої інстанції для відповідача почався з дня проголошення повного тексту рішення суду першої інстанції, а не з дня отримання копії судового рішення, як на це вказує апелянт в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки в даному випадку 03 серпня 2006 року Замостянським районним судом м. Вінниці рішення було прийнято не в письмовому провадженні, а у відкритому судовому засіданні та проголошено не вступну та результативну частини рішення, а повний текст постанови.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що нормою ч.4 ст.186 КАС України передбачено річний термін звернення суб`єкта владних повноважень до суду з апеляційною скаргою незалежно від поважності причини пропуску строку, не з моменту отримання рішення суду, а з моменту його оголошення.

Зважаючи на вищевказане, а також приймаючи до уваги практику Європейського Суду з прав людини, суд апеляційної інстанції вважає, що неналежне використання наданих процесуальних прав не може визнаватись судом як поважна причина пропуску процесуального строку, оскільки відповідач, як сторона у справі, мав вживати усіх необхідних заходів, щоб дізнатись про стан відомого йому судового провадження та не був об`єктивно позбавлений можливості оскаржити рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.5, ч.1 ст.102, ст.186, ч. 4 ст. 189 КАС України,

У Х В А Л И В :
1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою військової частини НОМЕР_1 на постанову Замостянського районного суду м.Вінниці від 03 серпня 2006 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про стягнення несплаченої грошової компенсації.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом із доданими до скарги матеріалами (крім апеляційної скарги) направити особі, яка подала апеляційну скаргу. Іншим особам, які беруть участь у справі, надіслати копію відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.212 КАС України.

Суддя-доповідач Гонтарук В. М.