Справа № 818/584/17
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 вересня 2017 р. Справа № 818/584/17
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Гелета С.М.,
за участю секретаря судового засідання - Мороз Т.М.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2, ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/584/17
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж лайн"
до Управління Держпраці у Сумській області
про скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Престиж Лайн" (далі ТОВ «Престиж лайн»), звернувся до суду з адміністративним позовом до управління Держпраці у Сумській області (далі відповідач, управління), в якому просить скасувати постанови від 27.02.2017 № 82/103 та №83/103 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача не було підстав для проведення перевірки, виявлені під час перевірки порушення не відповідають фактичним обставинам. Після отримання підприємством припису, товариство вжило всіх заходів щодо усунення порушень, а тому відсутнє право відповідача застосовувати штрафні санкції до підприємства.
Представник відповідача позовні вимоги не визнала та зазначила, що перевірка була здійснена правомірно, під час перевірки були виявлені порушення трудового законодавства, а тому штрафні санкції застосовані правомірно. Зазначила, що виявлені порушення були усунені позивачем після складення припису, надані відповідні документи до управління, разом із тим, виконання припису не звільняє субєкта господарювання від застосованих штрафних санкцій.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується, що наказом №863-ОД від 30.11.2016р. був затверджений план та графік перевірок субєктів господарювання на 2017 р. (а.с.113-114т.1
Наказом №111 від 27.02.2017 «Про проведення всебічної комісійної перевірки» було затверджено план-графік проведення планової перевірки ТОВ «Престиж Лайн» з 01.03.2017 по 07.03.2017 (а.с.115-116-т.1)
За результатами проведеної перевірки перевіряючими складено акт №103 від 07.03.2017 перевірки додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування.
На підставі акту перевірки №103 відповідачем 27.03.2017 було прийнято згідно абз.4 ч.2 ст. 265 КЗпП постанову № 82/103 від 27.03.2017 про застосування штрафу в сумі 736000 грн. в зв'язку із порушенням мінімальних державних гарантій в оплаті праці, а також згідно абз.8 ч.2 ст. 265 КЗпП постанову № 83/103 про застосування штрафу в сумі 3200 грн. за порушення вимог трудового законодавства.
Також відповідачем 07.03.2017р. згідно акту перевірки винесено припис №61 про усунення виявлених під час проведеної перевірки порушень.
Стосовно посилання представника позивача на відсутність у відповідача правових підстав для здійснення перевірки, суд зазначає наступне.
Так, статтями 4, 5 Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що державна регуляторна служба зобовязана до початку проведення органами державного нагляду (контролю) заходів державного нагляду (контролю) оприлюднити на своєму офіційному веб-сайті погодження на проведення таких заходів. Проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) без оприлюднення погодження Державної регуляторної служби забороняється. Субєкт господарювання перед проведенням позапланового заходу державного нагляду (контролю) ознайомлюється з погодженням Державної регуляторної служби на проведення такого заходу з наданням йому копії відповідного документа. Субєкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) для проведення заходів державного нагляду (контролю), якщо їм не предявлено погодження, передбачене статтею 3 цього Закону.
Стаття 6 вказаного Закону передбачає, що його дія не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) Державною службою України з питань праці та її територіальними органами.
Згідно з ч. ч. 1, 2, 5 ст. Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, імя та по батькові і засвідчується печаткою.
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику субєкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб'єкту господарювання копію посвідчення (направлення). Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб'єкта господарювання.
Суб'єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред'явили документів, передбачених цією статтею.
В даному випадку, наказ відповідача про проведення планової перевірки позивачем не було оскаржено, він не скасований, позивач допустив перевіряючих до перевірки, надав всі документи, які стосувалися предмету перевірки, відповідачем складено відповідний акт, прийняті спірні постанови.
Посилання представника позивача на те, що в назві наказу від 27.02.2017р. міститься слово «комісійна», не свідчить про його незаконність, даним наказом в п. 1 було затверджено проведення планової перевірки, яка і була здійснена відповідачем.
Стосовно винесеної постанови №82/103 від 27.02.2017р., якою до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 736000 грн., суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи, підставою для застосування штрафних санкцій було виявлення порушення підприємством мінімальних державних гарантій в оплаті праці відносно 23 працівників.
Відповідність за зазначене порушення передбачено абз.4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а саме недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Під час перевірки встановлено, що позивачем було порушено вимоги ст.108 КЗпП України.
Так, згідно з статтею 108 КЗпП України робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Статтею 54 цього ж Кодексу передбачено, що нічним вважається час з 10 години вечора до 6 години ранку.
Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.
Статтею 106 КЗпП України визначено, що за погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки. У разі підсумованого обліку робочого часу оплачуються як надурочні всі години, відпрацьовані понад встановлений робочий час в обліковому періоді, у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.
Статтею 50 КЗпП України встановлено, що нормальна тривалість робочого часу працівників не може перевищувати 40 годин на тиждень. Підприємства і організації при укладенні колективного договору можуть встановлювати меншу норму тривалості робочого часу, ніж передбачено в частині першій цієї статті.
Відповідно до статті 65 КЗпП України надурочні роботи не повинні перевищувати для кожного працівника чотирьох годин протягом двох днів підряд і 120 годин на рік. Власник або уповноважений ним орган повинен вести облік надурочних робіт кожного працівника.
Підвищена оплата праці за роботу в надурочні часи за погодинною системою в подвійному розмірі годинної ставки відносяться до державних норм з оплати праці, кожна з яких є самостійною окремою виплатою, які є обов'язковими для застосування підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та фізичними особами, які використовують найману працю.
На підставі ст. 30 Закону України «Про оплату праці» (далі Закон №108/95-ВР при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці:
а) загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат;
б) розміри і підстави відрахувань із заробітної плати;
в) сума заробітної плати, що належить до виплати.
Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №108/95-ВР норми оплати праці (за роботу в надурочний час; у святкові, неробочі та вихідні дні; у нічний час; за час простою, який мав місце не з вини працівника; при виготовленні продукції, що виявилася браком не з вини працівника; працівників молодше вісімнадцяти років, при скороченій тривалості їх щоденної роботи тощо) і гарантії для працівників (оплата щорічних відпусток; за час виконання державних обов'язків; для тих, які направляються для підвищення кваліфікації, на обстеження в медичний заклад; для переведених за станом здоров'я на легшу нижчеоплачувану роботу; переведених тимчасово на іншу роботу у зв'язку з виробничою необхідністю; для вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років, переведених на легшу роботу; при різних формах виробничого навчання, перекваліфікації або навчання інших спеціальностей; для донорів тощо), а також гарантії та компенсації працівникам в разі переїзду на роботу до іншої місцевості, службових відряджень, роботи у польових умовах тощо встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України.
Частиною 2 статті 12 Закону №108/95-ВР визначено, що норми і гарантії в оплаті праці, передбачені частиною першою цієї статті та Кодексом законів про працю України, є мінімальними державними гарантіями.
З постанови про накладення адміністративного штрафу №82/103 від 27.03.2017 вбачається, що актом перевірки №103 від 07.03.2017 встановлено, що облік робочого часу водіїв ТОВ «Престиж Лайн» ведеться згідно реєстрації виїздів у Журналі щозмінного перед рейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв, про що інспектору була надана також письмова інформація директора підприємства відображена в листі №7 від 06.03.2017р. (а.с.59т.1), а також письмовими поясненнями медичного працівника від 03.03.2017р. відповідно до якої проводиться перед рейсовий медичний огляд водіїв товариства, який реєструється в журналі щозмінного передрейсового та після рейсового медичних оглядів, а виїзд водіїв здійснюється у дві зміни 1 зміна з 04-30-6-00, друга зміна з 12-50 по 14-30 (а.с.61т.1)
Згідно даних Журналу щозмінного перед рейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв перевіряючим встановлено, що проведення медичних оглядів водіїв здійснюється медичними сестрами ТОВ «Престиж Лайн», які працюють за змінами з 07:00 по 19:00 та з 19:00 по 07:00 - тривалість зміни 12 годин.
Згідно Журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв такі нічні зміни перевіряючим зафіксовані:
- 29 грудня 2016 року (з 19:00 по 07:00) медична сестра ОСОБА_3 - початок першого передрейсового медичного огляду 04:40 (водій ОСОБА_4М.), згідно наданого, табеля обліку користування робочого часу за грудень 2016 року у ОСОБА_3 зазначено по 8 відпрацьованих годин 28.12.2016 та 29.12.2016;
- 30 грудня 2016 року (з 19:00 по 07:00) медична сестра ОСОБА_5 - початок першого передрейсового медичного огляду 04:30 (водій ОСОБА_6В.), згідно наданого табеля обліку користування робочого часу за грудень 2016 року у ОСОБА_7 зазначено по 8 відпрацьованих годин 29.12.2016 та 30.12.2016;
- 02 січня 2017 року (з 19:00 по 07:00) медична сестра ОСОБА_5 початок першого передрейсового медичного огляду 05:14 (водій ОСОБА_8 ), згідно наданого табеля обліку користування робочого часу за січень 2017 року ОСОБА_7 взагалі немає відпрацьованих годин 01.01.2017 та 02.01.2017;
- 06 - 07 січня 2017 року (з 19:00 по 07:00) медична сестра ОСОБА_9 - початок першого передрейсового медичного огляду 04:40 (водій ОСОБА_10 ). згідно наданого табеля обліку користування робочого часу за січень 2017 року ОСОБА_11 зазначено 7 відпрацьованих годин 06.01.2017;
Відповідно до розрахункових відомостей за грудень 2016 року та січень 2017 року нарахування та оплата праці працівникам товариства проводилась без урахування доплат за роботу у нічний час.
Слід зазначити, що відповідно пункту 2.1 розділу II Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів затвердженого наказом Міністерства транспорту та звязку України №340 від 07.06.2010 до робочого часу водія включаються час проведення медичних оглядів водія перед виїздом на маршрут (у рейс) та після повернення.
Проведеною перевіркою згідно Журналу щозмінного перед рейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв встановлено проходження водіями ТОВ «Престиж Лайн» передрейсового медичного огляду в період до 06:00, що відноситься до роботи у нічний час.
Перевіркою встановлено, що відповідно до розрахункових відомостей за грудень 2016 року та січень 2017 року нарахування та оплата праці двадцяти водіям ТОВ «Престиж Лайн» проводилась без урахування доплат за роботу у нічний час.
Таким чином працівникам ТОВ «Престиж Лайн» не було забезпечено мінімальні норми і гарантії в оплаті праці у нічний час.
Також в спірній постанові №82/103, також було зазначено наступне.
Перевіркою встановлено, що відповідно записів Журналу щозмінного передрейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв ТОВ «Престиж Лайн» за 07.01.2017 щоденний передрейсовий медичний огляд медичною сестрою ОСОБА_9В пройшли та приступили до роботи десять водіїв підприємства
В табелі обліку використовування робочого часу за січень 2017 року визначено як вихідний день (а.с.71т.1)
07.01.2017 року згідно статті 73 КЗпП визначено як святковий день, то працівникам ТОВ «Престиж Лайн», які виконували роботу у цей день 07.01.2017 повинна проводитися оплата у подвійному розмірі або надаватись інший день відпочинку.
Відповідно до розрахункової відомості за січень 2017року нарахування та оплата праці зазначеним в акті перевірки водіям та медичній сестрі ТОВ «Престиж Лайн» проводилась без урахування доплат за роботу у святковий день. Документів, що підтверджують надання іншого дня відпочинку працівникам за роботу у вихідний день на вимогу інспектора надані не були.
Таким чином, ТОВ «Престиж Лайн» порушено мінімальні державні гарантії в оплаті праці відносно працівників, зазначених в акті перевірки.
Та обставина, що представником позивача надаються під час розгляду справи в суді документи, зокрема, акти на проведення хронометражних спостережень при виконанні робіт (а.с.21т.2), слід зазначити, що надані представником позивача документи не було надано під час проведення перевірки, такі документи були відсутні, не спростовуються порушення, що були виявлені під час проведення перевірки, не спростовують факт неналежної оплати праці, чим порушуються мінімальні державні гарантії щодо оплати праці, та не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України.
Позивачем надано до Управління лист №15 від 07.04.2017р. про виконання припису від 07.03.2017р. №61, разом із наказом №6 від 10.03.2017р., в якому зазначається, що порушення ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» на підприємстві усунено, облік виконуваної роботи на даний час ведеться відповідно табелю обліку робочого часу на всіх працівників, на виконання ст.108 КЗпП працівникам, зазначеним в акті перевірки №103 від 07.03.2017р. проведена доплата за роботу у нічний час, а на виконання ст. 107КЗпП працівникам, зазначеним в акті перевірки №103 від 07.03.2017р. за роботу у святкові дні, згідно заяв дні додано до чергової щорічної відпустки (а.с.89-90т.1).
В зв'язку із виявленими порушеннями відповідачем правомірно було застосовано штрафні санкції в сумі 736000 грн., враховуючи виявлені порушення відносно працівників, зазначених в акті перевірки, як передбачено абзацом 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а саме за недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці застосовується штраф у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Стосовно винесеної постанови №83/103 від 27.02.2017р., якою до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 3200 грн., суд зазначає наступне.
Згідно матеріалів справи, підставою для застосування штрафних санкцій було виявлення порушення підприємством вимог трудового законодавства, крім передбачених абз. 2-7 ч.2 ст. 265 КЗпП України. Відповідність за зазначене порушення передбачено абз.8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, а саме порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Суд частково погоджується із порушеннями, відображеними в акті перевірки та які стали підставою для застосування штрафних санкцій.
Відповідачем необгрунтовано та безпідставно є відображення в акті перевірки порушення позивачем ч. 1 ст. 38 КЗпП України, а саме те, що звільнення з ініціативи працівника проводилося без письмового попередження про це власника за два тижні.
Так, перевіркою встановлено, що згідно наказу від 26.08.2016 № 105/16-к та відповідно до поданої заяви від 26.08.2016 звільнено з посади водія автотранспортних засобів 26.08.2016 ОСОБА_12 за ст.38 КЗпПУ; згідно наказу від 09.12.2016 № 135/16-К та відповідно до поданої заяви від 01.03.2016р. звільнено з посади водія автотранспортних засобів 09.12.2016 р. ОСОБА_13 за cm.38 КЗпПУ.
Разом із тим, слід зазначити, що відповідно до ст. 38 КЗпП працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник
Жодною нормою, в т.ч. і ст. 38 КЗпП не передбачено, що обставини, через які працівник має бажання розірвати трудовий договір менше ніж за 2 тижні, в обовязковому порядку мають бути відображені саме в заяві про звільнення. Такі обставини можуть бути зазначені як усно, так і в будь-якому іншому письмовому документі. Матеріалами справи підтверджується, що при винесенні наказів про звільнення працівників, у позивача були в наявності відповідні заяви, дата наказу про звільнення не суперечить даті, яку працівник зазначив в заяві. Стосовно посилання відповідача на те, що необхідно працівникам відпрацювати 2 тижні перед звільненням, суд вважає необґрунтованим та безпідставним, оскільки роботодавець має можливість розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Крім того, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.
Таким чином відповідачем не доведено порушення товариством норми ст. 38 КЗпП.
При винесенні спірної постанови, відповідачем було відображено порушення товариством ч. 1 ст. 11 КЗпП, а саме підприємством не укладено колективний договір.
Суд не погоджується із таким висновком, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 10-11 КЗпП, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають права юридичної особи. Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів.
Правові засади розробки, укладення та виконання колективних договорів і угод з метою сприяння регулюванню трудових відносин та соціально-економічних інтересів працівників і власників визначені Законом України "Про колективні договори і угоди" .
Згідно ст. 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до статті 2 цього Закону колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи.
Міжнародними нормами, зокрема, Конвенцією Міжнародної організації праці N 98 "Про застосування принципів права на організацію і ведення колективних переговорів", яка ратифікована Україною, та Рекомендацією МОП N 91 (р. II, п. 2) передбачено укладання колективного договору на добровільних засадах, а під колективним договором розуміють усяку письмову угоду щодо умов праці та найму, яка укладається, з одного боку, між роботодавцем, групою роботодавців, а з іншого - однією чи кількома організаціями працівників, належним чином обраних і уповноважених згідно з законодавством країни.
Так, відповідно до ст. 4 Конвенції МОП N 98 "Про застосування принципів права на організацію і на ведення колективних переговорів", де це необхідно, вживаються заходи, що відповідають умовам країн, з метою сприяння повному розвитку і використанню процедури ведення переговорів на добровільній основі між підприємцями та організаціями підприємців, з однієї сторони, і організаціями трудящих, з іншої сторони, з метою регулювання умов праці шляхом укладення колективних договорів.
Пунктом 1 Рекомендації Генеральної конференції Міжнародної організації праці N 91 щодо колективних договорів передбачено, що шляхом погодження або через законодавство залежно від умов країни повинні встановлюватися системи, що відповідають місцевим умовам, для опрацювання, укладення, перегляду та поновлення колективних договорів чи для надання сприяння сторонам у опрацюванні, укладенні, перегляді та поновленні колективних договорів.
Таким чином, чинним законодавством та міжнародними нормами не передбачено положення щодо обов'язковості укладення колективного договору, а передбачається, що колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Щодо відповідальності за відсутність колективного договору на підприємстві слід зазначити, що чинним законодавством такої відповідальності не передбачено.
Аналогічний висновок відображено також у листі Міністерства юстиції України від 05.04.2006 р. N 21-5-197, а також у листі Міністерства праці та соціальної політики України від 28.09.2005 р. N 09-444.
Закон України "Про колективні договори і угоди" передбачає відповідальність за ухилення від участі в переговорах; за порушення і невиконання колективного договору, угоди; за ненадання інформації, необхідної для колективних переговорів і здійснення контролю за виконанням колективних договорів.
В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували ініціативу робітників щодо укладення колективного договору та ухилення позивача від такого погодження. Таким чином відповідачем безпідставно зазначено про порушення підприємством ст. 11 КЗпП.
Також відповідачем відображено в акті перевірки порушення ст. 96 КЗпП України в частині недотримані міжкваліфікаційні (міжпосадові) співвідношення в оплаті праці.
Так, перевіркою встановлено, що згідно штатного розпису працівників ТОВ «Престиж Лайн» від 01.05.2016 посадовий оклад юриста, бухгалтера, автослюсаря, менеджера складає 1450 грн.; згідно штатного розпису від 01.12.2016 місячний оклад бухгалтера, інженера з охорони праці, юриста, автослюсаря складає 1600 грн. Таким чином заробітна плата працівників підприємства на протязі 2016 року складала законодавчо встановлений мінімальний розмір заробітної плати, яка виплачується за просту некваліфіковану працю.
Суд не погоджується із таким твердженням відповідача, враховуючи те, що ч. 11 ст. 96 КЗпП передбачено, що колективним договором, а якщо договір не укладався - наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу, виданим після погодження з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), а в разі відсутності первинної профспілкової організації - з вільно обраними та уповноваженими представниками (представником) працівників, можуть встановлюватися інші системи оплати праці. В даному випадку, працівникам заробітна плата виплачувалася у відповідності до окладів, визначених наказом керівника підприємства, а тому порушення ст. 96 КЗпП судом не встановлено.
Згідно акту перевірки, відповідачем встановлено порушення статті 142 КЗпП України: трудовий розпорядок на підприємстві визначений правилами внутрішнього трудового розпорядку, які не затверджені трудовим колективом.
Перевіркою встановлено, що на підприємстві ТОВ «Престиж Лайн» трудовий розпорядок визначений правилами внутрішнього трудового розпорядку та затверджені директором Товариства 01.01.2014 року, однак всупереч вимогам статті 142 КЗпП України правила внутрішнього трудового розпорядку не затверджені трудовим колективом (представником трудового колективу).
Відповідно до ч. 1 ст. 142 КЗпП трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил.
Слід зазначити, що матеріалами справи, зокрема, наданим в судовому засіданні представником позивача, протоколом №3 від 16.05.2014р. було затверджено правила внутрішнього трудового розпорядку товариства (а.с.24т.2), який також затверджений директором підприємства 01.01.2014р. (а.с.215т.1). Таким чином матеріалами справи не підтверджується зазначене порушення.
При проведенні перевірки згідно акту перевірки, відповідачем встановлено порушення позивачем пункту 2.5 глави 2, підпункту «б» аб. 1 п. 7.1 гл. 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 (далі - Інструкція) , а саме працівники підприємства не ознайомлені під розписку в особистій картці з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення.
Згідно п. 2.5 Інструкції з кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма N П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277), в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша).
Слід зазначити, що на час проведення перевірки типова форма №П-2, затверджена наказом Мінстату України 27.10.1995р. №277 не діє, втратила чинність та з 01.01.2009р. згідно наказу Мінстату України від 5 грудня 2008 року N 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» затверджена та введена в дію нова типова форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, а т.ч. N П-2 "Особова картка працівника".
З 01.01.2010 року згідно наказу Держкомстату України від 25 грудня 2009 року N 496 «Про внесення змін до наказу Держкомстату від 05.12.2008 N 489 "Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці" було внесено зміни, виключено підпункт 1.2 пункту 1 наказу Держкомстату під 05.12.2008 N 489, яким було затверджено нову форму Особової картки працівника.
Згідно наказу Держкомстату від 25 грудня 2009 року N 495/656 «Про затвердження типової форми первинного облікуП-2 "Особова картка працівника" з 01.01.2010р. затверджена нова форма «Особової картки працівника».
Слід зазначити, що до п. 2.5 Інструкції зміни в зв'язку із прийнятим наказом Держкомстату від 25 грудня 2009 року N 495/656, жодні зміни до Інструкції внесені не були, на даний час існує обовязок підприємства внесення інформації до Особової картки працівника, форма якої затверджена наказом, що на даний час втратив чинність.
Таким чином відповідачем не доведено в установленому порядку наявність порушення в діях позивача п. 2.5 Інструкції.
Разом із тим, відповідачем встановлено, що в Книзі обліку руху трудових книжок відсутні записи про прийняття та отримання працівниками при звільненні трудових книжок у 2016-2017 роках, чим порушено п.п. «б» абз.1 п. 7.1 гл.7 Інструкції, а також порушено ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а саме власник або уповноважений ним орган в день звільнення не видав працівникові належно оформлену трудову книжку. Суд погоджується із такими висновками, виходячи із наступного.
Статтею 47 КЗпП крім іншого передбачено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до гл. 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 р. N 58, зареєстр. в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110, яка була прийнята на виконання постанови КМУ №301 від 27.04.1993р., на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок:
а) книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277;
б) Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 р. N 277;
До книги обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них вносяться усі операції, пов'язані з одержанням і витраченням бланків трудових книжок і вкладишів до них із зазначенням серії та номера кожного бланку. Книга ведеться бухгалтерією підприємства.
Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову.
У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.
Книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них і книга обліку руху трудових книжок мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені підписом керівника підприємства і печаткою.
Під час перевірки Книги обліку руху трудових книжок позивачем не було зроблено записи про прийняті трудові книжки від працівників та отримані звільненими працівниками трудові книжки, чим порушено п.п. «б» абз.1 п. 7.1 гл.7 Інструкції, а також ч. 1 ст.47 КЗпП.
Стосовно посилання представника позивача на те, що в разі наявного спору щодо дати отримання трудової книжки, настає відповідальність згідно ст.116 КЗпП, слід зазначити, що в даному випадку, до підприємства застосовані штрафні санкції за факт неналежного ведення підприємством Книги обліку руху трудових книжок та відсутність факту письмової інформації щодо отримання та видачі трудової книжки, в т.ч. і в день звільнення працівника.
Також управлінням правомірно встановлено порушення позивачем вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», а саме не забезпечений достовірний облік виконуваної працівником роботи у встановленому порядку. Перевіркою встановлено, що табелі обліку робочого часу у 2016- 2017 роках ведуться лише на адмінперсонал товариства. Форми первинних облікових документів затверджені наказом Держкомстату від 05.12.2008 р. № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», і серед них № П-5 «Табель обліку використання робочого часу».
Відповідно письмових пояснень директора ТОВ «Престиж Лайн» облік робочого часу водіїв Товариства ведеться згідно реєстрації виїздів у Журналі щозмінного перед рейсового та післярейсового медичних оглядів водіїв, про що зазначено в листі від 06.03.2017р. №7 (а.с.59т.1).
Листом від 07.04.2017р. №15 позивач повідомив Управління, що порушення ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» на підприємстві усунено, облік виконуваної роботи ведеться відповідно табелю обліку робочого часу на всіх працівників, також товариство веде підсумований облік робочого часу. (а.с.89т.1)
Також згідно акту перевірки, відповідачем встановлено, що позивачем порушено ч. 4 ст. 79 КЗпП, а саме черговість надання відпусток не визначена графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником).
Частиною 4 -5 ст. 79 КЗпП передбачено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), і доводиться до відома всіх працівників. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.
Статтею 10 Закону України «Про відпустки» передбачено, що черговість надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником або уповноваженим ним органом за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, і доводиться до відома всіх працівників. При складанні графіків ураховуються інтереси виробництва, особисті інтереси працівників та можливості для їх відпочинку. Конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов'язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну. Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний вести облік відпусток, що надаються працівникам
Згідно діючих на даний час п. 20 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців підприємств, установ, організацій, встановлено, що графіки відпусток складаються на кожний робочий рік не пізніше 5 січня.
Перевіркою встановлено, що черговість надання відпусток на 2016 - 2017 роки у ТОВ «Престиж Лайн» станом на березень 2017 р. не визначена графіками надання відпусток. Такі графіки, як за 2016 так і за 2017 р. відсутні були на підприємстві взагалі.
Згідно листа від 07.04.2017р. №15 після проведеної перевірки, товариством було усунено порушення та складений графік надання відпусток на 2017р.
Враховуючи вищевикладене, слід зазначити, що вищезазначене порушення підтверджено матеріалами справи.
Згідно акту перевірки, відповідачем також встановлено порушення ч. 5 ст. 80 КЗпП України, ч. 5 ст. 11 Закону України «Про відпустки», а саме працівникам не надаються щорічні відпустки повної тривалості протягом двох років підряд.
Перевіркою встановлено, що директору підприємства ОСОБА_14 який згідно із наказом від 04.12.2004 №2-А працює на підприємстві з 04.12.2004р.; водію автотранспортних засобів ОСОБА_15, який згідно з Наказом від 27.01.2015 № 7/15-к працює на підприємстві з 27.01.2015; водію автотранспортних засобів ОСОБА_16, який згідно з наказом від 11.08.2014 працює з 11.08.2014 на підприємстві та іншим працівникам упродовж двох років підряд не надаються відпустки повної тривалості.
Дане порушення також підтверджується письмовими поясненнями бухгалтера підприємства, наданого під час перевірки, яка зазначила, що у період з 01.01.2015р. по 28.02.2017р. щорічні основні та додаткові відпустки працівникам ТОВ «Престиж Лайн» не надавалися у зв'язку із тим, що працівники не зверталися із відповідними заявами до керівництва товариства, при звільненні працівників виплачувалася компенсація за всі дні невикористаних відпусток (а.с.60т.1).
Слід зазначити, що дане порушення було визнано позивачем, про що свідчить також п. 10 листа від 07.04.2017р. №15, в якому директор підприємства зазначив, що зауваження щодо порушень вимог ч. 5 ст.80 КЗпП та ч. 5 ст.11 Закону України «Про відпустки» враховані, в подальшому підприємство буде додержуватися вимог законодавства (а.с.89зворот.стор.).
В судовому засіданні представник позивача надала суду наказ №74-1/16-к від 15.05.2016р. про відпустку директора підприємства та видатковий касовий ордер, чим, на думку представника позивача спростовуються висновки акту перевірки, слід зазначити наступне. Даний документ не було надано на перевірку, факт порушення підтверджено як письмовими поясненнями бухгалтера, листом керівника підприємства, направленого на адресу відповідача.
Стосовно посилання представника позивача на те, що відповідачем було також винесено припис №61 від 07.03.2017р. про усунення вищезазначених порушень, і листом від 07.04.2017р. №15 на виконання даного припису ТОВ «Престиж Лайн» було надано до Управління докази усунення виявлених порушень, а тому відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, суд зазначає наступне.
Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Механізм накладення на суб'єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17.07.2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).
Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.
Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб'єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
Посилання представника позивача на той факт, що відповідачем були застосовані штрафні санкції за порушення, які були усунені на виконання припису, слід зазначити, що штрафні санкції спірною постановою жодним чином не стосуються невиконання припису. Відповідальність за такі порушення передбачені ст. 265 КЗпП України, а усунення виявлених порушень при проведені перевірки не є підставою для скасування штрафних санкцій, які застосовані за сам факт вчинення порушення у сфері законодавства про працю.
В частині застосування до спірних правовідносин ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та відсутності підстав для накладення на позивача штрафу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.
Слід зазначити, що посилання представника позивача на ч. 11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» взагалі враховуються при наявних порушень субєктом господарювання трудового законодавства та усунених в строк на виконання відповідного припису, але в даному випадку, позивачем взагалі заперечуються факти виявлених порушень, які є предметом дослідження судом.
Згідно ч.ч.4, 5 ст.2 цього Закону заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.
Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов'язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.
Зазначена норма взагалі має застосовуватися в разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень.
В даному випадку штрафні санкції застосовані не у зв'язку із виконанням чи невиконанням припису, а у зв'язку із виявленими порушеннями, які стали підставою для прийняття спірних постанов, припис управління взагалі не є предметом позовних вимог, позивачем не оскаржується, надані до управління докази, свідчать про те, що на даний час деякі порушення усунені підприємством.
Твердження представника позивача про те, що виконання товариством вимог припису у встановлений законодавством строк є підставою для не накладення на позивача штрафних санкцій, не ґрунтуються на вимогах закону.
Підставою для накладення штрафу відповідно до ст.265 КЗпП України є акт перевірки про виявлені факти порушення вимог законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування, незалежно від їх подальшого усунення.
Враховуючи те, що постановою від 27.03.2017р. №83/103 штрафні санкції були застосовані за десять порушень законодавства про працю, судом частково підтверджено правомірність висновків управління, тому помилкове відображення Управління деяких порушень трудового законодавства ТОВ «Престиж Лайн» не є підставою для скасування в цілому даної постанови.
Таким чином, відповідачем правомірно на підставі ст.265 КЗпП України притягнуто позивача до відповідальності за допущені порушення норм законодавства про працю, а відтак заявлений позов про визнання протиправними і скасування спірних постанов про накладення штрафу за порушення законодавства про працю є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж лайн" до Управління Держпраці у Сумській області про скасування постанов від 27.03.2017р. №82/103 та №83/103 відмовити..
Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на постанову суду протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст постанови складено та підписано 18.09.2017р.

Суддя С.М. Гелета