Справа № 826/1130/16
Суддя: Губська Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 826/1130/16 Головуючий у 1-й інстанції: Аблов Є.В.
Суддя-доповідач: Губська Л.В.
ПОСТАНОВА

Іменем України

13 вересня 2017 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Губської Л.В.,

Суддів: Оксененка О.М.,

Парінова А.Б.,

при секретарі: Нікітіній А.В.,

представника позивача: Качан Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» Андронова Олега Борисовича на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 березня 2016 року по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Солідарність» до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» Андронова Олега Борисовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій та рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Солідарність» звернувся до суду з даним позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії уповноваженої особи Фонду Андронова О.Б. щодо повідомлення ПрАТ «СК «Солідарність» листом від 23.12.2015 № 03-1/2523 про визнання нікчемними безготівкових зарахувань грошей;

- скасувати рішення уповноваженої особи Фонду Андронова О.Б. про визнання нікчемними безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) № НОМЕР_4 в сумі 190 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 09.15.2015 № 09/09-2015П, та безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) № НОМЕР_3 в сумі 200 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 08.09.2015 № 08/09-2015П.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 березня 2016 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного перегляду інші учасники до суду не прибули, що, відповідно до ч.4 ст.196 КАС України, не є перешкодою для судового розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 13.08.2015 року Національним банком України було прийнято постанову № 527/БТ «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» до категорії проблемних», якою ПАТ «Інтеграл-банк» визнано проблемним та запроваджено обмеження у його діяльності.

20.08.2015 між ПрАТ «СК «Солідарність» (Клієнтом) і ПАТ «Інтеграл-банк» (Банком) укладений договір банківського рахунку № 742-БР, за умовами якого Банк відкриває Клієнту рахунок №1 та здійснює розрахунково-касове обслуговування Клієнта. Розрахунково-касове обслуговування Клієнта здійснюється у відповідності з вимогами законодавства України, нормативно-правових актів Національного банку України та умовами цього Договору.

09.09.2015 ПрАТ «СК «Солідарність» перерахувало зі свого рахунку №1, відкритого у ПАТ «Інтеграл-банк», суми безготівкових коштів на рахунки фізичних осіб у цьому ж банку (що підтверджується доданою до позову копією виписки Першої Київської філії ПАТ «Інтеграл-банк» з особового рахунку позивача за 09.09.2015), а саме, в сумі 190 000 грн. на рахунок ОСОБА_5, призначення платежу «надання позики згідно договору позики №09/09-2015П від 09 вересня 2015 року. Без ПДВ»,в сумі 200 000 грн. на рахунок ОСОБА_6, призначення платежу «надання позики згідно договору позики № 08/09-2015П від 08 вересня 2015 року. Без ПДВ», що підтверджується випискою по особовому рахунку.

11.09.2015 вищезазначений рахунок в ПАТ «Інтеграл-банк» позивачем закрито, що підтверджується довідкою Першої Київської філії ПАТ «Інтеграл-банк» від 11.09.2015 №03-01/22/206-10.09.2015.

15.09.2015 Національним банком України було прийнято постанову № 606 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» до категорії неплатоспроможних». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.09.2015 прийнято рішення за № 170 про запровадження строком на три місяці з 16.09.2015 по 15.12.2015 тимчасової адміністрації та призначення на той самий строк уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Інтеграл-банк» з делегуванням останній всіх повноважень, визначених ст.ст. 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Інтеграл-банк» було призначено Андронова Олега Борисовича.

Згідно з даними офіційного сайту Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 27.10.2015 було розпочато виплату коштів вкладникам ПАТ «Інтеграл-банк» за договорами, строк дії яких закінчився до 21.10.2015 включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки).

В подальшому Постановою Правління Національного банку України від 25.11.2015 № 816 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ «Інтеграл-банк», та на підставі цієї Постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.11.2015 № 210 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Інтеграл-банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Інтеграл-банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію цього Банку Андронова О.Б. строком на період з 27.11.2015 по 26.11.2017 включно.

За результатами перевірки правочинів за вкладними операціями в ПАТ «Інтеграл-банк» та відповідно до протоколу №2 засідання комісії з перевірки договорів, створеної відповідно до наказу Уповноваженої особи Андронова О.Б. №65-ОД від 12.11.2015, комісією запропоновано Уповноваженій особі прийняти рішення щодо відображення в балансі банку повернення раніше проведеного платежу «Надання позики згідно договору позики №08/09-2015П від 08.09.2015 без ПДВ», «Надання позики згідно договору позики №09/09-2015П від 09.09.2015 без ПДВ». Такі висновки комісії обґрунтовані «дробленням» рахунку клієнта юридичної особи на рахунки фізичних осіб.

В подальшому, на адресу позивача надійшло повідомлення №03-1/2523 від 23.12.2015 про нікчемність правочину, згідно з яким ПАТ «Інтеграл-банк» повідомило позивача про нікчемність безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) №НОМЕР_4 в сумі 190 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 09.15.2015 № 09/09-2015П та про нікчемність безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) № НОМЕР_3 в сумі 200 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 08.09.2015 № 08/09-2015П.

Вважаючи такі дії та рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість вчинених дій та прийнятих рішень.

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції повною мірою з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції, зокрема: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, врегульований ст. 27 вказаного закону, відповідно до якого уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів. Нарахування процентів за вкладами припиняється з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Інформація про вкладника в переліку вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Протягом шести днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до частини четвертої статті 26 цього Закону.

З метою забезпечення прав Фонду, Уповноважена особа, як зазначено в ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб», забезпечує перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Як було вище зазначено, Уповноваженою особою Фонду на виконання обов'язків, передбачених ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», створено комісію з перевірки договорів (інших правочинів) за вкладними операціями АТ «Інтеграл-банк».

За результатами роботи вказаної Комісії було вирішено питання про нікчемність безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) №НОМЕР_4 в сумі 190 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 09.15.2015 № 09/09-2015П та про нікчемність безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) № НОМЕР_3 в сумі 200 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 08.09.2015 № 08/09-2015П.

З урахуванням висновків Комісії Уповноваженою особою Фонду повідомлено позивача про нікчемність безготівкового зарахування коштів на рахунки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Як вбачається з апеляційної скарги, нікчемність правочинів обґрунтована «дробленням» рахунку клієнта юридичної особи на рахунки фізичних осіб тим, а відтак позивач мав на меті отримання коштів не від банку і не за рахунок банку, а шляхом отримання коштів від Фонду, тобто державних коштів.

Як наголошувалось вище, Уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних.

В той же час, таке право не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочину недостатньо для визнання його таким, оскільки воно, у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність вкладу.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що договір про відкриття рахунку був укладений і кошти на рахунок ОСОБА_5, ОСОБА_6 в ПАТ «Інтеграл-банк» були перераховані.

На підтвердження факту перерахунку грошових коштів на рахунок до банку в матеріалах справи наявний документ банківської установи, який свідчить про те, що грошові кошти відповідно до укладених договорів позики були перераховані на рахунки фізичних осіб. Факт переказу коштів позивача на рахунок фізичних осіб не заперечується і відповідачем.

У розумінні ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III вкладом є кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що фізичні особи, яким були перераховані кошти, у розумінні даної норми є вкладниками банку, оскільки мають власні рахунки, на яких розміщені кошти.

Щодо належності спірної суми ПрАТ «СК «Солідарність» колегія суддів зауважує, що статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що кошти, розміщені на рахунках фізичних осіб, з моменту зарахування їх на цей рахунок є власністю таких осіб, а тому саме вони повинні бути належними позивачами у даній справі.

Відповідно до ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Завданням адміністративного судочинства, відповідно до ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.

Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; вирішуючи спір суд повинен встановити, що у зв'язку з прийнятим рішенням, вчиненням дії чи допущенням бездіяльності суб'єктом владних повноважень порушуються права, свободи чи інтереси особи у сфері публічно-правових відносин; при цьому, обставини дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Розгляду та задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

При цьому, слід зазначити, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку, право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних відносин (предмет та підстави позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія судів приходить до висновку, що повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Інтеграл-банк» про нікчемність безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) №НОМЕР_4 в сумі 190 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 09.15.2015 № 09/09-2015П та про нікчемність безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) № НОМЕР_3 в сумі 200 000 грн. від клієнта банку - ПрАТ «СК «Солідарність» згідно договору позики від 08.09.2015 № 08/09-2015П жодним чином не порушує прав позивача, протилежного ним не доведено.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону України «Про систему гарантувань вкладів фізичних осіб» у разі отримання повідомлення Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов'язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Таким чином, у разі визнання нікчемними операцій з безготівкового зарахування коштів, такі кошти будуть повернуті саме ПрАТ «СК «Солідарність».

Колегія суддів не приймає доводи апелянта про неможливість повернення зазначених коштів на рахунок ПрАТ «СК «Солідарність» у ПАТ «Інтеграл-банк» у зв»язку з його закриттям, оскільки, в такому випадку, пред'явленням зазначеного адміністративного позову позивач невірно обрав спосіб захисту свого порушеного права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволені позову.

Керуючись ст.ст.195,196,198,202,205,207,211,212,254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-банк» Андронова Олега Борисовича - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 29 березня 2016 року - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Солідарність» - відмовити у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту.

Постанова в повному обсязі складена 15 вересня 2017 року.

Головуючий-суддя Л.В.Губська

Судді О.М.Оксененко

А.Б.Парінов

Головуючий суддя Губська Л.В.

Судді: Оксененко О.М.

Парінов А.Б.