Справа № 804/4904/17
Суддя: Тулянцева Інна Василівна
Дата ухвалення: 2017-08-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 серпня 2017 р. Справа № 804/4904/17
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Тулянцева І.В. розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та скасування рішення, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м.Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
- визнати дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області неправомірними;
- скасувати повідомлення заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кривенького Є.В. від 14.07.2017 року про повернення без прийняття до виконання вимоги від 10.05.2017 року № Ю-204-У, виданої Кам'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про стягнення з Приватного підприємства «Алькор-2001» недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 169,48 грн.;
- зобов'язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрити виконавче провадження за вимогою від 10.05.2017 року № Ю-204-У, виданою Кам'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про стягнення з Приватного підприємства «Алькор-2001» недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 169,48 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позивачем до відповідача для примусового виконання було подано вимогу від 10.05.2017 року № Ю-204-У про стягнення з Приватного підприємства «Алькор-2001» недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування в сумі 169,48 грн., проте 20.07.2017 року на адресу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області надійшло повідомлення заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кривенького Є.В. про повернення вказаної вимоги без прийняття до виконання на підставі частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» з підстав того, що управлінням зазначено невірний термін (строк) пред'явлення виконавчого документу до виконання (протягом одного року). Зазначене рішення позивач вважає таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що такої підстави для повернення виконавчого документа без виконання Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» не передбачено. Крім того, підстав для зазначення будь-яких інших термінів, ніж передбачено формою вимоги (Додаток 9 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України), у позивача немає.
В судове засідання 30.08.2017 року позивач не з'явився, просив розглядати справу за відсутності уповноваженого представника. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити із викладених у позові підстав.
Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та письмові заперечення, які залучені до матеріалів справи та з яких вбачається, що у вимозі, яка надійшла до відповідача для виконання зазначено, що вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в п.4 вимоги, тоді як Законом України «Про виконавче провадження» передбачено три місяці. У зв'язку з чим, відповідач дійшов висновку, що пред'явлена на виконання вимога УПФУ складена з порушеннями Закону України «Про виконавче провадження» в частині невірного зазначення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, а тому, відповідач діяв на підставі та у межах повноважень і способу, що передбачені Конституцією та законами України, через що просив відмовити у задоволенні позову.
З огляду на приписи ст.41, ч. 4 ст.122, ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами, які повно та всебічно висвітлюють обставини спірних правовідносин, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову та заперечень проти нього, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, здійснивши аналіз норм матеріального права, яким врегульовані спірні правовідносини, суд при прийняті постанови виходить з наступних підстав та мотивів.
Кам'янським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області складено вимогу №Ю-204-У від 10.05.2017 року про стягнення з ПП «Алькор - 2001» суми недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 169,48 грн., яка 14.07.2017 року за вх. №3914 надійшла до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на примусове виконання.
14 липня 2017 року заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кривеньким Є.В. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з підстав того, що управлінням зазначено невірний термін (строк) пред'явлення виконавчого документу до виконання (протягом одного року замість трьох місяців).
Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість вказаних висновків відповідача і винесених на підставі висновку спірних актів індивідуальної дії на відповідність вимогам частини 3 статті Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши положення законодавчих актів, якими врегульовані спірні правовідносини, суд зауважує на наступному.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (надалі Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 7 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Пунктом 8.2 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої Постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 січня 2004 року за № 64/8663 (далі - Інструкція 19.12.2003 № 21-1), визначено, що вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Статтею 4 Закону № 1404-VIII встановлено вимоги до виконавчого документа.
Так, у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім'я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред'явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв'язку та адреси електронної пошти.
Відповідно до частини 1 статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Разом з тим, вимога формується на підставі актів документальних перевірок та облікових даних з карток особових рахунків страхувальників за формою згідно з додатком 9 цієї Інструкції (для страхувальника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 10 цієї Інструкції (для страхувальника - фізичної особи) (пункт 8.3 Інструкції 19.12.2003 №21-1).
Як вбачається з Додатку 9 Інструкції №21-1, у разі несплати суми недоїмки, зазначеної в пункті 1 вимоги, ця вимога передається до органу державної виконавчої служби для стягнення в примусовому порядку протягом року з дати, зазначеної в пункті 4 вимоги.
Таким чином, суд приходить до висновку, що у позивача не було підстав зазначати будь-які інші терміни, ніж передбачено формою вимоги (Додаток 9).
В силу частини 4 статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.
З аналізу викладеної правової норми вбачається, що такої підстави для повернення виконавчого документа без виконання, як невірно зазначений у виконавчому документів термін (строк) пред'явлення виконавчого документу до виконання (протягом одного року) Законом № 1404-VIII не передбачено, а тому посилання відповідача як на підставу повернення виконавчого документа без виконання на те, що позивачем невірно зазначений в п.3 вимоги строк пред'явлення її до виконання, не може братися судом до уваги.
Суд також звертає увагу на ту обставину, що вимога №Ю-204-У про стягнення з ПП «Алькор - 2001» суми недоїмки зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування у розмірі 169,48 грн. була складена позивачем 10.05.2017 року та була направлена до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14.07.2017 року, тобто у строк, встановлений частиною 1 статті 12 Закону № 1404-VIII, у зв'язку із чим, твердження відповідача щодо порушення строку пред'явлення виконавчого документу до виконання, є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що спірне повідомлення від 14.07.2017 року про повернення без прийняття до виконання вимоги №Ю-204-У від 10.05.2017 року, винесено заступником начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кривенького Є.В. протиправно та підлягає скасуванню.
При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання дій Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське ГТУЮ у Дніпропетровській області неправомірними, оскільки згідно чинного законодавства дії по вчиненню виконавчих дій (в тому числі прийняття рішень) є частиною процесу реалізації органом державної виконавчої служби (державних виконавців), наданих йому чинним законодавством.
Виключно результат реалізації повноваження органу (а саме - рішення органу), а не процес реалізації його повноважень (дії) може бути предметом судового оскарження.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, оскільки в даному випадку дії по винесенню спірного повідомлення не породжують юридичних наслідків для позивача, а правильним способом є скасування рішення, яке прийнято на підставі таких дій, так як воно створює юридичний наслідок для позивача.
Стосовно позовних вимог про зобов'язання відповідача відкрити виконавче провадження за вимогою Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 10.05.2017 року № Ю-204-У суд зазначає наступне.
Вчинення виконавчих дій є дискреційними повноваженнями відповідача.
Вищенаведене також в повній мірі узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у Постанові Пленуму від 26 грудня 2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", в якій визначено, що у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому, суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно з Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
З огляду на викладене, відмовляючи в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача винести постанову про відкриття виконавчого провадження, суд вважає за необхідне, виходячи із завдань та принципів адміністративного судочинства, забезпечуючи ефективний спосіб захисту порушеного права позивача відповідно до статті 11 КАС України, вийти за межі позовних вимог та зобов'язати відповідача з урахуванням висновків суду у цій справі, вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання, в порядку встановленому Закону України №1404-VIII.
Так, статтею 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, а саме, за заявою стягувача про примусове виконання рішення та не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
За таких обставин, відповідач вправі вирішити питання про прийняття виконавчого листа до виконання.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини 1 статті 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В той же час, згідно з частиною 2 статті 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем не було надано до суду будь - яких доказів, які б свідчили про правомірність прийняття оскаржуваного рішення, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку, про доведеність доводів позивача про часткове задоволення позову.
Керуючись статтями 11, 70-72, 86, 94, 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області до Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання неправомірними дій та скасування рішення - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати повідомлення заступника начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Кривенького Є.В. від 14.07.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, яким було повернуто вимогу Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 10.05.2017 року № Ю-204-У.
Зобов'язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби м. Кам'янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, з урахуванням висновків суду у цій справі, вирішити питання про прийняття виконавчого документу - вимоги Кам'янського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 10.05.2017 року № Ю-204-У, у порядку та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження».
В іншій частині позову - відмовити.
Постанова суду набирає законної сили відповідно до статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтею 186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева