Справа № 813/929/17
Суддя: Кухар Наталія Андріївна
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року справа № 813/929/17

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Кухар Н.А.

секретар судового засідання Шавель М.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправними і скасування наказів, поновлення на службі, стягнення середньомісячної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області у якій згідно позовної заяви просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області від 13.01.2017 року № 110, в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП у Львівській області від 30.01.2017 року № 97о/с про звільнення позивача із служби в поліції, з підстав передбачених п.6. ч. ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у звязку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- поновити позивача на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого кримінальної міліції (карний розшук) ГУ НП у Львівській області, стягнувши з відповідача на користь позивача середньомісячну плату за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 30.01.2017 року. допустивши негайне виконання рішення суду в частині поновлення позивача на службі в Національній поліції на раніше займаній посаді та стягнення суми заборгованості по зарплаті за один місяць.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем порушено порядок винесення спірних наказів, оскільки позивача було звільнено з займаної посади в період відсторонення від посади. Зазначає, що позивача не було ознайомлено із висновками службового розслідування та його матеріалами, на даний час відсутній вирок у вказаній кримінальній справі, а тому звільнення позивача є передчасним. З огляду на протиправність наказу про звільнення позивача вважає, що має бути поновлений на раніше займаній посаді із виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, заперечень на позовну заяву не подав, належним чином був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 13.01.2017 № 110 Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників кримінальної поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області за грубі порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 6, 18 Закону України Про Національну поліцію, щодо неухильного дотримання положень Конституції України, законів України та нормативно-правових актів, які регламентують діяльність поліції та присяги поліцейського, професійного виконання своїх службових обовязків, відповідно до вимог нормативно-правових актів, а також поваги і непорушення прав і свобод людини, що призвело до надзвичайної події розпочатого кримінального провадження, а також підриву авторитету і формування негативної думки про поліцію на старшого оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) Головного управління Національної поліції України у Львівській області ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом Головного управління Національної поліції у Львівській області від 30.01.2017 № 97 о/с По особовому складу старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 /М-167898/ старшого оперуповноваженого кримінальної поліції (карний розшук) Головного управління Національної поліції України у Львівській області звільнено зі служби в поліції згідно з пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України Про Національну поліцію у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Не погодившись з такими наказами позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір по суті суд керувався наступним.

Судом встановлено, що 09.12.2016 року Головним управлінням Національної поліції у Львівській області було видано наказ № 3084 «Про призначення службового розслідування», зі змісту якого вбачається, що 06.12.2016 року прокуратурою Львівської області розпочато кримінальне провадження № 0000244 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, за фактом перевищення службових повноважень працівниками УКП ГУНП у Львівській області.

Начальником Головного управління Національної поліції у Львівській області 13.01.2017 затверджено висновок службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівниками кримінальної поліції (карний розшук) Головного управління Національної поліції у Львівській області та розпочатих з даного приводу кримінальних проваджень. У висновку службового розслідування зазначено, що 08.12.2016 у кримінальному провадженні № 0000244 прокуратурою Львівської області ОСОБА_1, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України. 14.12.2016 року прокуратурою Львівської області в межах розслідування кримінального провадження № № 0000244, розпочато кримінальне провадження № 0000252 за ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 365 КК України за фактом перевищення службових повноважень працівниками кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 12.12.2016 у справі № 461/8128/16-к обрано ОСОБА_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням в Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області від 17.02.2017 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2, в інтересах підозрюваного ОСОБА_1, задоволено, а ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 07.02.2017 року про обрання підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави скасовано. У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_3 від 07.02.2017 року затверджене прокурором Замараєвим Р.М., про застосування відносно ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення застави відмовлено за безпідставністю.

Закон України Про Національну поліцію від 02.07.2015 № 580-VIII визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Частиною 1 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Згідно з п. 4 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про Національну поліціюдо приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, до затвердження відповідним законом Дисциплінарного статуту Національної поліції України підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності визначаються Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22.02.2006 за № 3460-ІV (далі - Дисциплінарний статут ОВС України).

Відповідно до положень ст.ст. 2, 5 Дисциплінарного статуту ОВС України, підставою для притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання чи неналежне виконання ним службової дисципліни.

Згідно з ст. 1 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; набуттям високого рівня професіоналізму; забезпеченням гласності та об'єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності; дотриманням законності і статутного порядку; повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності; вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

Згідно з ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 25 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України передбачено, що працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12.03.2013 № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2013 за № 541/23073 (далі - Інструкція) службове розслідування - комплекс заходів, які здійснюються у межах компетенції з метою уточнення причин і умов подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, ступеня вини особи (осіб), якою (якими) вчинено дисциплінарний проступок, а також з'ясування інших обставин.

За пунктом 8.3 Інструкції, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються встановлені при проведенні службового розслідування відомості про: обставини, за яких особа (особи) РНС скоїла(и) дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв'язку з цим; посаду, звання, прізвище, ім'я та по батькові, персональні дані (дата та місце народження, освіта, період служби в органах внутрішніх справ і на займаній посаді - з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), характеристику особи (зокрема, про наявність або відсутність у неї діючих дисциплінарних стягнень), винної в учиненні дисциплінарного проступку, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли вказаним обставинам; наявність причинного зв'язку між неправомірними діяннями особи РНС та їх наслідками; умови, що передували скоєнню дисциплінарного проступку або спонукали до цього; вимоги законодавства або посадові обов'язки, які було порушено; наявність вини особи (осіб) РНС, обставини, що пом'якшують чи обтяжують ступінь відповідальності, а також ставлення до скоєного.

З матеріалів справи вбачається, що позивача звільнено зі служби в поліції у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни, пов'язаного з фактом порушення прокуратурою Львівської області кримінального провадження № 0000244 щодо заволодіння старшим оперуповноваженим кримінальної поліції (карний розшук) ОСОБА_1, грошовими коштами у сумі 4100 дол. США та 1 кг необробленого каменю бурштину.

При цьому суд зазначає, що інформація зазначена у висновку службового розслідування фактично обґрунтовує скоєння позивачем кримінального злочину, але матеріали справи не містять доказів про наявність обвинувального вироку відносно ОСОБА_1

Так, у висновку службового розслідування фактично відображені підстави та обставини затримання позивача прокуратурою Львівської області після отримання ОСОБА_1, грошових коштів у сумі 4100 дол. США та 1 кг необробленого каменю бурштину, відображені обставини, що є матеріалами кримінального провадження № 0000244.

При цьому, у висновку відносно виявлених фактів, а саме дисциплінарного проступку, відповідачем відображено лише загальна інформація щодо діючих нормативно-правових актів, зокрема, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, Присяги працівника поліції, Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ст. 62 Конституції України та ст. 17 Кримінального процесуального кодексу України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Як встановлено судом, порушення службової дисципліни, інкриміноване позивачу, пов'язане з обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Разом з тим, відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Так, імперативними приписами статті 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Статтею 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У випадку ухвалення судом обвинувального вироку по кримінальному провадженню № 0000244, відповідач в подальшому буде зобов'язаний вчинити дії щодо звільнення позивача із займаної посади в зв'язку із набранням вироком законної сили в строки та порядку, передбаченому діючим законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Європейський Суд з прав людини у рішенні від 07.11.2002 по справі "Лавентс проти Латвії" зазначив, що пункт 2 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод вимагає від представників держави - насамперед суддів, що розглядають справу, але й від інших представників органів влади, щоб вони утримувалися від публічних заяв про те, що обвинувачений вчинив правопорушення, яке йому ставлять за вину, доти, доки ця вина не буде офіційно встановлена судом.

У рішенні від 10.02.1995 по справі "ОСОБА_3 де Рібермон проти Франції" Європейський Суд з прав людини підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов'язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

26.09.2006 Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Грабчук проти України" зазначив, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону. Цього достатньо, навіть за відсутності жодного формального висновку, що існує деяка підстава припустити, що посадова особа вважає цю особу винною. Питання, чи, порушує, твердження посадової принцип презумпції невинуватості, має бути з'ясоване у контексті тих фактичних обставин, у яких це твердження було зроблене.

Тобто, сам по собі факт затримання та повідомлення ОСОБА_1., про підозру у кримінальному провадженні № 0000244 не свідчить про скоєння ним дисциплінарного проступку та порушення Присяги працівника поліції.

Таким чином, суд вважає, що в контексті встановлених обставин справи відсутність доведеного у законному порядку факту вчинення позивачем кримінального правопорушення виключає його звільнення з підстав порушення службової дисципліни.

Слід зазначити, що діючим законодавством, зокрема, ч. 3 ст. 70 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження, може бути відсторонений від посади в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України.

Матеріалами справи підтверджується, що 08.12.2016 прокуратурою Львівської області повідомлено ОСОБА_1, про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 365 КК України.

Отже, відображення в акті службового розслідування фактів щодо отримання позивачем грошових коштів у сумі 4100 дол. США та 1 кг необробленого каменю бурштину відповідач необґрунтовано вважає дисциплінарним проступком і порушенням службової дисципліни, оскільки вказані дії є саме кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачено нормами КК України.

Жодних доказів того, що ОСОБА_1, вчинив саме дисциплінарний проступок та порушив саме службову дисципліну в акті службового розслідування не відображено, матеріалами справи не підтверджується.

Таким чином, відповідачем при звільненні позивача за відсутності беззаперечних доказів вчинення ним дисциплінарного проступку та за наявності порушеного кримінального провадження, в якому не ухвалено обвинувального вироку, порушено необхідний баланс між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані застосовані заходи дисциплінарного впливу.

Даний висновок суду узгоджується із позицією Вищого адміністративного суду України, викладеної в ухвалі від 22.01.2015 року по справі № К/800/51867/14.

Судом встановлено, що в наказі від 09.12.2016 року № 3084 «Про призначення службового розслідування» проведення службового розслідування було доручено старшому інспектору ВІОС УКЗ ГУНП у Львівській області підполковнику поліції ОСОБА_4І, та до проведення службового розслідування залучити оперуповноваженого УВБ у Львівській області ДВБ НП України капітана поліції ОСОБА_5

В службовому висновку зазначено, що опитаний старший оперуповноважений кримінальної поліції (карний розшук) ГУНП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_1, повідомив, що пояснення надасть лише в присутності адвоката в межах кримінального провадження в порядку ст. 63 Конституції України.

Згідно пояснення ОСОБА_1, вбачається, що таке було відібрано о 12 год., дня 01 місяця 2017 року оперуповноваженим УВБ у Львівській області ДВБ МВС України капітаном поліції ОСОБА_5, 12.01.2017 року.

Свідок ОСОБА_6, в судовому засіданні повідомив, що він перебуваючи у Львівському слідчому ізоляторі УДПтСУ у Львівській області з 12.12.2016 року по 23.02.2017 року. 12.01.2017 року старшим оперуповноваженим УВБ у Львівській області ДВБ НП України підполковником поліції ОСОБА_7, для отримання пояснень в межах службового розслідування., було відібрано пояснення у свідка, який відмовився надавати у порядку ст. 63 Конституції України. Свідок також сказав, що, ОСОБА_7, мав також відібрати пояснення у ОСОБА_1 Крім того, свідок сказав, що ОСОБА_5, для відібрання пояснень в цей день не приходив, ОСОБА_5, він візуально знає, оскільки пересікалися по роботі.

Згідно відповіді Державної установи «Львівська установа виконання покарань» (№19) від 05.07.2017 року за № 10/19-9/3796 яка була надана адвокату ОСОБА_2, вбачається, що 12.01.2017 року в межах Львівської установи виконання покарань № 19 гр. ОСОБА_5, не надавалося побачення з увязненим ОСОБА_1, та 12.01.2017 року за межі установи вищезазначений увязнений не вивозився.

Судом встановлено, що старшим слідчим першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Львівської області молодшим радником юстиції ОСОБА_8, не заперечувалося щодо надання дозволу для побачення в порядку визначеному чинним законодавством України та отримання пояснень в межах службового розслідування старшому оперуповноваженому УВБ у Львівській області ДВБ НП України підполковнику поліції ОСОБА_7, в арештованих ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_6, які рахуються за прокуратурою Львівської області та утримуються під вартою. Вищенаведене було викладено у листі від 12.01.2017 року за № 17/1/1-29-16 вих, та адресоване начальнику ЛСІ УДПтСУ у Львівській області.

Враховуючи вищенаведене судом встановлено, що службове розслідування було проведено не уповноваженою на те особою (не включеного наказом до складу комісії), а саме ст. оперуповноваженим Львівського УВБ ДВБ НПУ ОСОБА_7, який замість уповноваженої особи цього ж підрозділу ОСОБА_5 відвідував СІЗО, відбирав від ОСОБА_1 пояснення.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

У постанові Верховного Суду України від 21.05.2014 у справі № 6-33цс14 зазначається, що у разі встановлення факту звільнення без законної підстави або з порушенням передбаченого законом порядку, суд зобов'язаний поновити працівника на попередній роботі.

Відповідно до ч.1 ст.235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Так, як в судовому засіданні повністю спростовано підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відтак ОСОБА_1 має бути поновлено судом на попередній роботі - на посаді старшого оперуповноваженого кримінальної поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області з 31.01.2017 року.

Відповідно до частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Як встановлено судом, кількість робочих днів відповідає кількості календарних днів, тривалість вимушеного прогулу позивача склала 224 робочих днів, останній робочий день 30.01.2017 року по день ухвалення рішення у справі (11.09.2017 року).

Згідно довідки Головного управління Національної поліції у Львівській області, позивач у листопаді отримав 11 066, 34 грн., у грудні отримав 15 827, 91 грн., судом встановлено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 220, 44 грн., відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.02.2017 року по 11.09.2017 року складає 49 378, 56 грн. (224 робочі дні х 220, 44 = 49 378, 56 грн.).

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі як законні та обґрунтовані.

Пунктами 2 та 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що негайно виконуються постанови суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць та про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

За таких обставин суд вважає за необхідне допустити постанову до негайного виконання у частині поновлення позивача на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Керуючись ст. ст. 159- 163, 167, 186, 254 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

1.Адміністративний позов задовольнити повністю.

2.Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у Львівській області від 13 січня 2017 року за № 110 про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України у Львівській області від 30 січня 2017 року за № 97 о/с про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції

4.Поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого оперуповноваженого кримінальної поліції Головного управління Національної поліції України у Львівській області з 31.01.2017 року.

5. Стягнути з Головного управління Національної поліції України у Львівській області в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 49 378, 56 грн.

6. Постанова в частині поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу за один місяць в розмірі 13447, 13 грн., звернути до негайного виконання.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, то вважається, що постанова не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на постанову подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного тексту постанови до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2017 року.

Суддя Кухар Н.А.