Справа № 2-а-607/10
Суддя: Кривошея С. С.
Дата ухвалення: 2010-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-607/10
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" грудня 2010 р. Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Кривошеї С.С.

при секретарі Фадєєвій Т.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження у місті Першотравенську Дніпропетровської області адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської Ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації про продовження терміну звернення до суду, визнання незаконною відмову в перерахунку та виплаті щорічної одноразової допомоги згідно до Закону України «про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської Ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації про продовження терміну звернення до суду, визнання незаконною відмову в перерахунку та виплаті щорічної одноразової допомоги згідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», посилаючись на те, що він є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням, яке видано Першотравенським військовим комісаріатом.

Згідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» йому щорічно, до 5-го травня повинна надаватися грошова допомога у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком, але всупереч вимогам Закону грошова допомога за 2003, 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009 роки виплачувалася не в повному обсязі. У 2003 році йому було сплачено 90 гривень; у 2004 - 120 гривень; у 2005 - 250 гривень; у 2006 році - 250 гривень; у 2007 році - 280 гривень; у 2008 - 310 гривень; у 2009 році - 340 гривень.

Мінімальна пенсія за віком становила: у 2003 році - 47,30 грн.; у 2004 - 92,45 гривень; у 2005 - 332 грн.; у 2006 - 359 грн.; у 2007 - 410 грн.; у 2008 - 481 грн.; у 2009 році - 481 грн.

Так як виплата одноразової допомоги покладена на управління праці та соціального захисту населення м.Першотравенська, він неодноразово звертався до працівників даного управління про виплату одноразової допомоги в повному обсязі, але йому роз`яснювали, що це не передбачено на даний час судовою практикою, а тому він вважає що пропустив строк звернення до суду з поважних причин.

Просить суд поновити йому строк звернення до суду з даним позовом. Визнати відмову управління праці та соціального захисту населення та Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської держадміністрації у виплаті йому щорічної одноразової допомоги незаконною. Зобов`язати відповідачів перерахувати та виплатити йому різницю недоплат у розмірі 5-ти мінімальних пенсій за віком за період з 2003 по 2009 рік про індексувавши її, а також виплачувати дану грошову допомогу довічно.

Позивач подав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі позов не визнали, надали суду заперечення в яких вказали, що позивач звернувся до суду з позовною заявою 18 січня 2010 року, а тому у своїх вимогах щодо виплати одноразової допомоги до 5 травня за 2003-2008 роки вийшов за межі річного строку звернення з адміністративним позовом згідно до ст.99 КАС України (пропуск строку звернення за судовим захистом. Як підстава для відмови в задоволенні позову), а тому вважають що в задоволенні позову в даній частині необхідно відмовити. Крім того стверджують, що виплати ОСОБА_1 проведені у відповідності до діючого законодавства і ніяких порушень при виплаті допущено не було. В задоволенні позовних вимог прохають відмовити.

Представники відповідачів надали суду заяви про слухання справи у їх відсутність у порядку письмового провадження, повідомити про винесене рішення та направити на їх адресу його копію.

Суд з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, якими сторони обґрунтували свої позиції по справі, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Дана справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до ч.4 ст.122 КАС України.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 має статус учасника бойових дій, у зв`язку з чим спочатку перебував на обліку у Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації, а з 2009 року перебуває на обліку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області та користується пільгами, встановленими Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до положень ст.12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій, щорічно до 05 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Згідно довідки відповідача позивачу була виплачена одноразова допомога, як учаснику бойових дій до 05 травня у таких розмірах: за 2004 рік в розмірі 120 гривень в квітні 2004 року; за 2005 рік у розмірі 250 гривень у квітні 2005 року; за 2006 рік у розмірі 250 гривень у квітні 2005 року; за 2007 рік - 280 гривень у травні 2007 року; за 2008 рік - 310 гривень у квітні 2008 року; за 2009 рік 16 квітня 2009 року - 340 гривень; за 2010 рік - 26 квітня 2010 року - 144 гривні та 29 квітня 2010 року - 236 гривень.

Відповідно до положень ст.12 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій, щорічно до 5 травня виплачується разова грошова допомога у розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком.

Позивачем не наведено будь-яких обґрунтувань того, що починаючи з 2003 року він не звертався з вимогами до відповідача та до суду за захистом своїх прав, а звернувся лише 18 січня 2010 року.

Відповідно до ст. 104 КАС України особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин правом на звернення до адміністративного суду з позовом і якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не буде встановлено, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Оскільки Законом «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не визначені строки звернення особи до суду за захистом її прав від протиправних рішень, дій и бездіяльності суб`єкта владних повноважень, позивач наділений правом звернення до адміністративного суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів в межах річного строку, починаючи з того дня як він дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав.

Таке ж право на судовий захист було передбачено Цивільним процесуальним кодексом України 1963 року, який діяв у період часу з 2003 року до вересня 2005 року і який повинен застосовуватися при вирішення спору щодо прав позивача за вказаний період.

Судом встановлено, що відповідач у виниклих з позивачем правовідносинах діяв відкрито, але позивач отримуючи в період часу з 2003 року до вересня 2005 року щорічну разову допомогу до 5 травня не оспорював її розмір.

Відповідно до ст.248-5 Цивільного процесуального кодексу України скаргу можливо було подати в суд у двомісячний строк, обчислений з дня, коли особі стало відомо або їй повинно було стати відомо про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Пропущений строк для подання скарги може бути поновлено судом, якщо буде встановлено, що його пропущено з поважних причин. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що стороні або іншій особі, яка бере участь у справі, в разі пропуску встановленого законом строку з причин, визнаних судом поважними, суд може поновити пропущений строк. Одночасно з проханням про поновлення строку належить провести ту дію або подати той документ, відносно якого порушено прохання.

Оскільки до суду позивач звернувся лише у червні 2008 року та не обґрунтував причини пропуску ним двомісячного процесуального строку на звернення за захистом його прав за період з 2003 року по вересень 2005 р (тобто до початку дії КАС України), суд вважає за необхідне відмовити у задоволені цієї частини позову у зв`язку з пропуском строку звернення позивача до суду за захистом своїх прав.

Статтею 99 КАС України в редакції до 30 липня 2010 року, тобто на час виникнення спірних відносин, починаючи з вересня 2005 року, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк.

Згідно ч.1 ст.100 КАС України пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Оскільки відповідачі наполягають на застосуванні річного строку для звернення до суду, суд вважає, що в задоволенні вимог за 2006-2008 роки слід відмовити у зв`язку з пропуском річного строку для звернення до суду за захистом своїх прав, оскільки позивач ОСОБА_1 звернувся до суду лише 18 січня 2010 року. Позивач не навів суду поважних причин пропуску строку для звернення до суду, а тому суд не вбачає підстав для його поновлення.

Вирішуючи позовні вимоги позивача за 2009 рік ( в рамках позовних вимог) суд виходить з наступного:

Статтею 71 Закону України «Про державний бюджет України на 2009 рік» Кабінету Міністрів України надано право у 2009 році встановлювати розміри соціальних виплат, які відповідно до законодавства визначаються залежно від розміру мінімальної заробітної плати, в абсолютних сумах у межах асигнувань передбачених за відповідними бюджетними програмами.

Названі норми передбачають встановлення в абсолютних сумах розмірів лише тих виплат, вихідним критерієм розрахунку яких є розмір мінімальної заробітної плати. Відповідно її дія не поширюється на спірні відносини, оскільки розмір зазначених соціальних виплат згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

Отже нарахування та виплата у 2009 році позивачу як учаснику бойових дій щорічної одноразової державної допомоги повинно здійснюватися відповідно до норм Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки її розмір залежить від розміру мінімальної пенсії за віком.

На час розгляду цієї справи розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами, передбаченими ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і згідно цієї норми мінімальна пенсія за віком дорівнює прожитковому мінімуму встановленого для осіб, які втратили працездатність. Іншого нормативно-правового акту, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

Передбачене ч.3 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосування мінімального розміру пенсії за віком виключно для визначення розміру пенсій призначених згідно з цим Законом (ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування») за відсутності іншого мінімального розміру пенсії за віком не є підставою для відмови в реалізації позивачем конституційної гарантії та права на отримання соціальної допомоги, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, як це встановлено ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Також суд вважає помилковим посилання відповідача на вказані ними постанови Кабінету Міністрів України, якими встановлено розміри щорічної одноразової державної допомоги учасникам бойових дій. При нарахуванні позивачу щорічної одноразової державної грошової допомоги як учаснику бойових дій має застосовуватися саме Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оскільки Закони України мають вищу юридичну силу.

Згідно зі статтями 113, 116, 117 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України; забезпечує виконання Конституції і законів України; видає постанови і розпорядження виключно в межах своєї компетенції.

Таким чином, розмір щорічної одноразової державної допомоги учасникам бойових бій, передбачений ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», повинен обчислюватись виходячи з розміру прожиткового мінімуму встановленого для осіб, що втратили працездатність, який встановлено чинним законодавством на кожний бюджетний рік.

Відсутність грошових коштів на виплату щорічної одноразової грошової допомоги в даному випадку не позбавляє позивача, як особу, що має статус учасника бойових дій, права на отримання такої допомоги. Закон України не обмежує таке право наявністю фінансування.

За змістом ч.1 ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості та в інших випадках, передбачених законом. Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» реалізовано конституційне право на соціальний захист громадян, які мають статус учасника бойових дій.

Враховуючи, що держава взяла на себе обов`язок щодо виплати позивачу щорічної одноразової допомоги до 05 травня та поклала виконання цього обов`язку на центральний орган виконавчої влади - Міністерства праці та соціальної політики, який діє через свої місцеві органи, що входять в систему його органів, але вони не вчинили жодної дії для нарахування цієї допомоги за 2009 рік та її виплати у зазначеному у Законі розмірі, суд вважає, що вони не виконали своїх повноважень без поважних причини.

Отже, відсутність коштів у відповідача, який не вчинив жодної дії щодо їх отримання для забезпечення виконання своїх зобов`язань або невиконання іншим органом виконавчої влади свого обов`язку щодо виділення коштів на здійснення позивачу виплат, гарантованих йому Конституцією України, не є підставою для відмови в задоволенні позову та визнання правомірними дій або бездіяльності відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд не може здійснювати розрахунок суми одноразової державної допомоги учаснику бойових дій, оскільки це відноситься до повноважень відповідача, внаслідок чого суд повинен зобов`язати відповідача вчинити певні дії щодо перерахунку та виплати позивачу щорічної одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Що ж стосується індексації розміру одноразової допомоги, то у відповідності до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», дана виплата індексації не підлягає так як носить разовий характер, а тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають, крім того не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про виплату одноразової допомоги до 5-го травня відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» довічно, так як вони викладені не коректно та суд не вирішує спори на майбутнє.

На підставі викладеного, ст. ст. 2, 4, 6, 8, 9, 19, 69, 94, 102, 104, 159, 160, 163 КАС України, ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської Ради, Головного управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської облдержадміністрації про продовження терміну звернення до суду, визнання незаконною відмову в перерахунку та виплаті щорічної одноразової допомоги згідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління праці і соціального захисту населення Виконавчого комітету Першотравенської міської Ради у перерахунку та виплаті ОСОБА_1 щорічної одноразової державної допомоги до 5 травня 2009 році як учаснику бойових дій.

Зобов`язати Головне управління праці та соціального захисту населення Дніпропетровської обласної державної адміністрації здійснити перерахунок та виплатити на користь ОСОБА_1 щорічну одноразову державну допомогу як учаснику бойових дій до 05 травня 2009 року відповідно до ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в розмірі п`яти мінімальних пенсій за віком з урахуванням різниці, яка була виплачена у цей період.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на постанову суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Першотравенський міський суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня її проголошення.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб`єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 цього Кодексу, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п`ятиденного строку з моменту отримання суб`єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя: С.С. Кривошея