Справа № 299/3613/16-а
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 рокуЛьвів№ 876/2598/17

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Качмара В.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у Виноградівському районі на постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.01.2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного Фонду України у Виноградівському районі про визнання протиправним рішення субєкта владних повноважень та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 21.12.2016 року звернувся із позовом в суд до Управління пенсійного фонду України в Виноградівському районі із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 грудня 2016 року відповідно до протоколу № 78 від 12 грудня 2016 року йому відмовлено у призначенні пенсії, через відсутність, на думку працівників управління, необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а також відсутність норм щодо права про призначення спеціальних пенсій з 01.06.2015. Вважає рішення Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області, викладене у протоколі № 78 від 12 грудня 2016 року незаконним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 (в редакції станом на 01.10.2011) прокурори зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, а також половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Станом на день подання позивачем документів до Управління пенсійного фонду України в Виноградівському районі його стаж роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури складав 19 років 1 місяць 18 днів, що підтверджується копією трудової книжки серії БТ-ІІ №6044598. Крім того, до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугою років зараховується період половини строку навчання позивача у вищому навчальному закладі Ужгородському державному університеті на денній формі навчання юридичного факультету за спеціальністю «правознавство» з 27.07.1994 року по 30.06.1998 рік, що становить 2 роки 5 місяців 0 днів тобто стаж роботи за вислугу років становить 21 роки 6 місяців 18 днів. У звязку з чим, позивач вважає, що необхідно провести обчислення пенсії за вислугу років згідно зі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 08 грудня 2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні календарних місяців роботи.

Оскаржуваною постановою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.01.2017 року позовну заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі відповідач просить зазначену постанову скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує, що дії Управління ПФУ України в Виноградівському районі як такі, що не суперечать вимогам чинного законодавства, Рішенням від 12.12.2016 року позивачу правомірно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, оскільки відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015р. № 213 у зв'язку з неприйняттям Закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне грошове утримання призначаються відповідно до законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про судоустрій і статус суддів», «;Про статус народного депутата України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про судову експертизу», «;Про Національний банк України», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів, Положення про помічника-консультанта народного депутата України, а відтак підстави для проведення перерахунку пенсії та здійснення доплат відсутні .

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що передбачені Законом України «Про прокуратуру» комплексні заходи є не пільгами, а гарантіями та іншими засобами забезпечення професійної діяльності позивача, ефективного функціонування органів прокуратури.

Таким чином, позивач був упевнений у своїх законних очікуваннях, що набуте ним на підставі чинного законодавства право на пенсію за вислугу 20 років та розмірі 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку позивачем буде реалізовано, і воно (право на пенсію) відповідно до вимог ст. 22 Конституції України не буде скасовано, зменшено або звужено. Невірним є висновок відповідача про відсутність необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та норм права про призначення спеціальних пенсій. Водночас, 01.10.2011 до Закону України «Про прокуратуру» були внесені зміни, які порушили права позивача та збільшили стаж роботи, необхідний для отримання пенсії за вислугу років. Зазначені норми законодавства, виходячи з вимог Конституції України, повинні були бути застосовані для працівників прокуратури, яких прийнято на роботу після набрання чинності вказаних змін.

Крім того, 02.03.2015 року, було прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII, відповідно до Прикінцевих положень якого скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону України «Про прокуратуру», чим порушуються законні права позивача.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1, перебуваючи на посаді першого заступника керівника Хустської місцевої прокуратури Закарпатської області 08 грудня 2016 року звернувся до Управління пенсійного фонду України в Виноградівському районі із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». 12 грудня 2016 року відповідно до протоколу № 78 від 12 грудня 2016 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії, через відсутність, на думку працівників управління, необхідного стажу роботи за вислугу років, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру», а також відсутність норм щодо права про призначення спеціальних пенсій з 01.06.2015. Позивач вважає рішення Управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі Закарпатської області, викладене у протоколі № 78 від 12 грудня 2016 року незаконним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Згідно з частиною 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскаржень рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням прав особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно п.2 положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 року №28-2, Зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 15.01.2015 року за №41/26486 управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

08.12.2016 року ОСОБА_1 звернувся до управління Пенсійного фонду України в Виноградівському районі із заявою про призначення пенсії за вислугу років згідно ЗУ Про прокуратуру . Рішенням управління ПФУ в Виноградівському районі №78 від 12.12.2016 позивачу відмовлено в призначені вказаного виду пенсії з наступних підстав:

З 1 червня 2015 року згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення N213-VII від 02.03.2015р. у звязку з неприйняттям закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до закону України Про прокуратуру втратили чинність.

Згідно п.1 статті 86 Закону України Про прокуратуру прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

Згідно поданих ОСОБА_1, документів для призначення пенсії, стаж роботи за вислугу років становить 20 років 9 місяців 0 днів, з них стаж на посаді прокурора 18 років 4 місяць 0 днів. Загальний стаж складає 23 роки 4 місяців 7 днів.

Згідно п.8 Закону України Про прокуратуру право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоровя, у звязку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у звязку із скороченням кількості прокурорів, у звязку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування.

Відповідно до положень п.2 ст.86 ЗУ «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року № 1697-УІКдалі - Закон № 1697) встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної(чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, у якому Конституційний Суд України відобразив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Тобто, Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає підстави для висновку про необхідність застосування вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» якщо звернення із заявою про призначення пенсії після набрання чинності зазначеного закону. Відповідно до положень ч.2 ст.5 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинною на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно постанови ВСУ від 1.07.2014 року №21-244 а 14 правовідносини щодо пенсійного забезпечення виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення, тому позивач при обґрунтуванні своїх вимог безпідставно посилається на ст. 50-1 ЗУ Про прокуратуру від 05.11.1991 р. в редакції 01.10.2011 р.. оскільки на момент звернення до суду вказана стаття діяла в редакції від 01.10.2011 р., де передбачено, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років. Оскільки стаж роботи, який дає право на вислугу років позивача складає 20 р. 9 міс. 0 днів., то вимоги вказаної норми не виконані. Отже, на підставі вищенаведеного законних підстав для призначення пенсії за вислугу років на підставі ЗУ «Про прокуратуру» ОСОБА_1 немає.

А тому висновки суду першої інстанції не відповідають нормам матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного колегія судів прийшла до висновку, що судом першої інстанції, при винесені оскаржуваної постанови не вірно дано правову оцінку обставинам справі та ухвалено судове рішення без додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 202 КАС України є підставою для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ч 3 160 ст. 195, 196, 199, 205, 206, 254 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України у Виноградівському районі задовольнити.

Постанову Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.01.2017 року у справі № 299/3613/16-а скасувати та прийняти нову, якою в позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Вищого адміністративного суду у порядку адміністративного судочинства протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4