Справа № 817/1381/16
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Гломб Ю.О.
Суддя-доповідач:Кузьменко Л.В.
УХВАЛА

іменем України

"13" вересня 2017 р. Справа № 817/1381/16

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кузьменко Л.В.

суддів: Іваненко Т.В.

Франовської К.С.,

за участю секретаря судового засідання Нероди І.В.,

представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "31" січня 2017 р. у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Костопільський завод скловиробів" до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Костопільський завод скловиробів" звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень форми "Р" від 01.09.2016 № та форми "В4" від 01.09.2016 №.

В обґрунтування позову зазначив, що висновки фіскального органу про завищення позивачем податкового кредиту зроблені не з огляду на норми матеріального права, а з огляду на фінансово-господарську діяльність контрагентів позивача, яка на думку контролюючого органу, свідчить про нікчемність укладеного договору. Зазначив, що в межах проведеної перевірки, а також при здійсненні податкового контролю контрагентів відповідачем не досліджено можливість залучення трудових, технічних, транспортних та інших ресурсів для здійснення операцій з надання послуг. Вказує, що фактичні обставини справи засвідчують здійснення господарських операцій між ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" і його контрагентами, та правомірне формування податкового кредиту, а тому донарахування позивачу податкових зобов'язань, штрафних санкцій є безпідставним.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 31 січня 2017 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції головного управління ДФС у Рівненській області від 01.09.2016 № та №.

Не погоджуючись з постановою відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану постанову та прийняти нову про відмову у задоволені позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Приватне акціонерне товариство "Костопільський завод скловиробів" зареєстроване як юридична особа 21.08.2000, взяте на податковий облік 23.08.2000, є платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва №100284717 від 28.05.2010, про зазначено безпосередньо в акті перевірки та сторонами не заперечується (аркуш акта 2, а.с.11); види діяльності за КВЕД: виробництво порожнистого скла, неспеціалізована оптова торгівля (а.с.148).

Судами встановлено, що в період з 04.08.2016 по 10.08.2016, на підставі направлення від 04.08.2016 №253/14-138, відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 пункту 78.4 ст. 78, абз. 1 пункт 82.2 статті 82 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, уповноваженою особою Рівненської ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області проведена позапланова виїзна перевірка ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства по взаємовідносинах з ТОВ "Захід-Скло", ТОВ "Глас-Альянс" за лютий 2015 року, ТОВ НВП "Стандарт 1" та ТОВ "Агропромгаз" за квітень 2015 року, ТОВ "Станіславська торгова компанія" та ТОВ НВП "Стандарт 1" за травень 2015 року.

За результатами перевірки складено акт №38/14-141/30923971 від 17.08.2016 (а.с.10-43), відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення пунктів 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит на суму 222637,00грн. в тому числі: лютий 2015 року - 25003грн., квітень 2015 року - 18812,00грн., травень 2015 року - 178822грн., що призвело до заниження податку на додану вартість за лютий 2015 року на суму 25003грн., завищення рядка 24 "Сума від'ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" за квітень 2015 року на суму 18812,00грн., що погашається станом на 01.01.2016 року та завищення від'ємного значення різниці між сумою податкового зобов'язання та податного кредиту за травень 2015 року на суму 178822,00грн., що погашається станом на 01.01.2016 року.

01.09.2016 Рівненською ОДПІ ГУ ДФС у Рівненській області на підставі акта перевірки №38/14-141/30923971 від 17.08.2016 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "Податок на додану вартість" на 37504,50грн., в тому числі за основним платежем на 25003,00грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 12501,50грн. (а.с.49,50);

№, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість за квітень, травень 2015 року на 197634грн. (за квітень 2015 року на 18812грн. та за травень 2015 року на 178822грн.) та застосовано штрафні санкції (штраф) загальною сумою 69171,90грн. (за квітень 2015 року в сумі 6584,20грн. та за травень 2015 року на 62587,70грн.) (а.с.51,52).

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку щодо правомірності формування ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" податкового кредиту з ПДВ у лютому та квітні-травні 2015 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Водночас статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Враховуючи викладене, для підтвердження даних податкового обліку можуть братись до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов'язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податковий кодекс України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Згідно з п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов'язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата виписування податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця);

ґ) місцезнаходження юридичної особи-продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) вид цивільно-правового договору;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

В акті перевірки вказано, що операції позивача з ТОВ "Гласс-Альянс" за лютий 2015 року та ТОВ НВП "Стандарт 1" за квітень-травень 2015 року мають багатоступеневий ланцюг постачання, до складу якого входять постачальники, які здійснювали незаконну діяльність, проводили неіснуючі операції з продажу товарів (робіт, послуг) з метою незаконного формування податкового кредиту з податку на додану вартість. Такі висновки відповідача не ґрунтуються на нормах закону та не узгоджуються з фактичними обставинами здійснення господарських операцій, а базуються лише на припущеннях органу доходів і зборів.

Як вбачається з матеріалів справи, що 30.01.2013 між ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" (Покупець) та ТОВ "Гласс-Альянс" (Продавець) укладено договір купівлі продажу №ГА 30/01 (а.с.73-75), відповідно якого Продавець зобов'язується доставити та передати у власність Товар. Найменування, кількість, асортимент, комплектність та ціна Товару наводяться у видаткових накладних і рахунках.

Виконання умов вказаного договору підтверджується видатковими накладними:

від 13.02.2015 №ГА-0000049 відповідно до якої поставлено мастило для форм Клинмдол-170 на загальну суму 72558,60грн. в т.ч. ПДВ 12093,10грн. (а.с.77);

від 27.02.2015 №ГА-0000067 відповідно до якої поставлено селен технічний на загальну суму 77460,00грн. в т.ч. ПДВ 12910,00 грн. (а.с.76).

На вказані операції з поставки товарів ТОВ "Гласс-Альянс" виписано для ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" податкові накладні: №22 від 12.02.2015 та №40 від 27.02.2015, про що зазначено безпосередньо в акті перевірки (аркуш акта 8, а.с.17).

Сума ПДВ по вказаних накладних віднесена до складу податкового кредиту за лютий 2015 року.

Оплата за поставлений товар проведена в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.97-100).

Придбаний у контрагента товар доставлено за рахунок продавця вантажоперевізником ТОВ "Нова Пошта".

Згідно промислового регламенту ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" до складу компонентів шихти входить селен технічний. Забруднення сировинних матеріалів оксидами заліза викликає появу в склі жовтуватого і зеленуватого відтінку. Для знебарвлювання скла використовують: селен і оксид кобальту. Суть знебарвлювання полягає в наданні склу "слабкого" знебарвлення будь-яким барвником так, щоб знебарвлення від оксидів заліза і від внесеного барвника в результаті дало безбарвне скло.

Використання мастил для форм марки Клинмолд-170 передбачається також промисловим регламентом ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" (а.с.149-157).

На підтвердження здійснення господарських операцій позивачем надано лист ТОВ "Гласс-Альянс" від 01.12.2016 з копіями підтверджуючих документів в тому числі і докази походження товару (а.с.158-183).

Крім того, використання у господарській діяльності придбаного товару підтверджується звітами по витратах (а.с.116-119, 122-124).

Разом з тим, судом першої та апеляційної інстанції встановлено, що 30.04.2015 між ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" (Покупець) та ТОВ НВП "Стандарт 1" (Постачальник) укладено договір купівлі №30/04-2015 (а.с.44-46), відповідно до якого Постачальник зобов'язується поставити (передати у власність Покупця), а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити вторинну сировину - склобій безбарвний на умовах договору.

Факт виконання умов вказаного договору підтверджується видатковими накладними:№295 від 30.04.2015 на суму 112869,60грн. в т.ч. ПДВ 18811,60грн.; №330 від 14.05.2015 на суму 109 870,54грн. в т.ч. ПДВ 18311,76грн.; №385 від 29.05.215 на суму 113382,013грн. в т.ч. ПДВ 18897,02грн.; №340 від 15.05.2015 на суму 105962,40грн. в т.ч. ПДВ 17660,40грн.; №331 від 14.05.2015 на суму 111853,54грн. в т.ч. ПДВ 18642,26грн.; №345 від 19.05.2015 на суму 94994,78грн. в т.ч. ПДВ 15832,46грн.; №344 від 19.05.2015 на суму 107527,75грн. в т.ч. ПДВ 17921,29грн.; №346 від 21.05.2015 на суму 11899,74грн. в т.ч. ПДВ 18649,96грн.; №354 від 22.05.2015 на суму 110018,40грн. в т.ч. ПДВ 18336,40грн.; №368 від 25.05.2015 на суму 117339,32грн. в т.ч. ПДВ 19556,55грн.; №389 від 28.05.2015 на суму 90084,00 грн. в т.ч. ПДВ 15014,00грн.

Доставка товару здійснювалась залізничним транспортом, що підтверджується відповідними накладними (а.с.47,48,53-72).

На вказані операції з поставки товарів ТОВ НВП "Стандарт 1" виписано для ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" податкові накладні, про що зазначено безпосередньо в акті перевірки (аркуш акта 14, а.с.23).

Сума ПДВ по вказаних накладних віднесена до складу податкового кредиту за травень 2015 року.

Оплата за поставлений товар проведена в безготівковій формі, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.101-114).

Здійснення господарських операцій між контрагентами також підтверджується документами: договорами про надання послуг, договорами підряду, договорами поставки та купівлі-продажу, довідками про вартість виконаних робіт, актами приймання виконання робіт (наданих послуг), актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), видатковими накладними, товарно-транспортними накладними, податковими накладними та платіжними дорученнями, копіями оборотно-сальдових відомостей тощо (а.с.195-219).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вищевказані документи надавалися позивачем до перевірки, однак не були взяті до уваги контролюючим органом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що всі проаналізовані вище документи бухгалтерського обліку ПрАТ "Костопільський завод скловиробів", якими оформлено спірні господарські операції, відповідають вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", розкривають зміст господарських операцій, підтверджують реальність руху активів позивача та використання придбаних товарів в оподатковуваних операціях в межах господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані документи є первинними документами в розумінні Закону, їх належить складати для даного виду господарських операцій, а відтак є належними та допустимими доказами відповідно до приписів статті 70 КАС України, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що придбання позивачем товарів за досліджуваними господарськими операціями відповідає реєстраційним видам господарської діяльності ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" та спрямоване на одержання прибутку в результаті реалізації виробленої продукції кінцевому споживачу; а їх реальність підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 83 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

В силу приписів ст.ст.44,83 Податкового кодексу України, в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, посадові особи податкового органу під час проведення перевірки були зобов'язані врахувати надані ПрАТ "Костопільський завод скловиробів" первинні документи. У разі, якщо первинні документи, надані платником податків під час проведення перевірки, викликають сумніви у їх достовірності, акт документальної перевірки повинен містити посилання на докази, що доводять складання таких документів без реального здійснення господарських операцій. Однак, в дослідженому судом акті перевірки відсутні належним чином підтверджені висновки щодо складання бухгалтерських документів без реального здійснення господарських операцій.

Стосовно посилання відповідача на бази даних ІС "Податковий блок" щодо ТОВ "Гласс-Альянс" та на інформацію ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропертровська по ТОВ "НВП "Стандарт 1", відповідно до яких встановлено відсутність реальності здійснення вказаними підприємствами господарських операцій, колегія суддів зазначає наступне.

З акта перевірки встановлено, що контрагенти позивача в момент здійснення господарських операцій були зареєстрованими юридичними особами, перебували на податковому обліку; зареєстровані платниками податку на додану вартість. Актом перевірки стверджується, що контрагенти позивача подавали до податкових органів податкову звітність.

Таким чином, зібраними у справі доказами стверджено, що контрагенти-постачальники позивача на час здійснення спірних господарських операцій були зареєстровані як юридичні особи, володіли спеціальною податковою правосуб'єктністю, належність оформлення виданих ними податкових накладних податковим органом не спростовано. Належні відомості щодо неможливості виконання постачальниками договірних зобов'язань відповідачем не надано, а судом не встановлено.

За таких обставин та в силу приписів ст.71 КАС України, колегія суддів вважає, що відповідач не виконав процесуального обов'язку доказування та не підтвердив належними та допустимими доказами нереальність спірних господарських операцій.

Відповідно до приписів статті 161 КАС України під час прийняття постанови суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Вирішуючи даний адміністративний спір по суті, суд враховує, що у постановах Верховного Суду України від 09.09.2008 року у справі № 21-500во08, від 01.06.2010 року у справі №21-573во10, судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Крім цього, суд враховує практику Європейського Суду з прав людини, а саме у справі "Булвес" АД проти Болгарії (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні від 22.01.2009 року зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи зловживанні, пов'язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки для отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов'язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при формуванні податкового кредиту з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ "Гласс-Альянс" у лютому 2015 року та з ТОВ "НВП "Стандарт-1" у квітні-травні 2015 року позивач діяв у відповідності до приписів податкового законодавства, дані податкового обліку відповідають даним бухгалтерського обліку та ґрунтуються на первинних документах, які підтверджують реальність руху його активів.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що податкові повідомлення-рішення від 01.09.2016 № та № не відповідають критеріям правомірності, встановленим в статті 2 КАС України, порушують права та законні інтереси платника податків, які підлягають до судового захисту шляхом скасування протиправних рішень суб'єкта владних повноважень.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказам дана правильно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 195, 196, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "31" січня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її в повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Л.В. Кузьменко

судді: Т.В. Іваненко

К.С. Франовська

Повний текст cудового рішення виготовлено "13" вересня 2017 р.

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: Приватне акціонерне товариство "Костопільський завод скловиробів" вул.Гвардійська,7,м.Костопіль,Рівненська область,35000

3- відповідачу: Рівненська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Рівненській області вул.Відінська,8,м.Рівне,33023

- ,