Справа № 759/4222/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа: № 759/4222/17 Головуючий у 1-й інстанції: Шум Л.М. Суддя-доповідач: Степанюк А.Г.
У Х В А Л А

Іменем України

12 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_2 (далі - Позивач, ОСОБА_2.) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - Відповідач, Правобережне ОУПФ) про:

- визнання протиправною відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.10.2016 року;

- зобов'язання Відповідача призначити, нарахувати та виплатити Позивачу пенсію на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 05.10.2016 року.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19.04.2017 року позов задоволено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що право Позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. При цьому посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Наголошує на тому, що суд не взяв до уваги ненадання Позивачем уточнюючих довідок та матеріалів проведення атестації робочих місць, також неможливість врахування довідок, виданих підприємствами, які розташовані в районах проведення Антитерористичної операції, а також закріплений законодавством порядок підтвердження пільгового стажу за неможливості витребування документів із зони АТО. Крім того, звертає увагу на безпідставності стягнення з Правобережного ОУПФ витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як зазначає Позивач та вбачається з матеріалів справи, останній 13.09.2016 року звернувся до Управління із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 10).

Листом від 05.10.2016 року №30274/06 Відповідач повідомив Позивача про відсутність законних підстав для вирішення питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до наданих ОСОБА_2 документів (а.с. 9).

На підставі встановлених вище обставин, виходячи з системного аналізу приписів ст. ст. 14, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМ України від 12.08.1993 року №637, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність відмови Відповідача у призначенні Позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки таке право підтверджується належними документами.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994 року № 202 відповідно до вимог ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов'язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років.

Розділом І цього Списку передбачено, що право на пенсію незалежно від віку за певних умов мають особи, що виконують підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт: усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, зокрема, зі змісту копії трудової книжки від 26.06.1990 року серії НОМЕР_1 (а.с. 11-20), ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, 22.05.1989 року прийнятий до шахти «Калиновская-Восточная» радянського виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Совєтскуголь» учнем горноробочого з ремонту гірничих виробок підземних третього розряду з повним робочим днем у шахті. З даної роботи був звільнений 05.07.1989 року у зв'язку з закінченням виробничої практики.

20.12.1989 року прийнятий горноробочим по ремонту гірничих виробок підземним другого розряду з повним робочим днем у шахті «Калиновская-Восточная» радянського виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Совєтскуголь», з посади якого звільнений 19.04.1990 року у зв'язку з завершенням виробничої практики.

25.06.1990 року прийнятий горноробочим підземним другого розряду з повним робочим днем у шахті «Калиновская-Восточная» радянського виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Совєтскуголь», з посади якого звільнений 27.06.1990 року у зв'язку з призовом до Радянської армії, де проходив службу з 28.06.1990 року по 19.05.1992 року.

11.08.1992 року прийнятий гірничим майстром підземним з повним робочим днем у шахті «Калиновская-Восточная» радянського виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Совєтскуголь». З 01.11.1994 року переведений на посаду заступника начальника дільниці підземним з повним робочим днем у шахті. З 19.07.1995 року переведеним на роботу гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті. 21.11.1995 року переведений на посаду виконуючого обов'язки помічника начальника дільниці підземним з повним робочим днем у шахті. 08.02.1996 року переведений на роботу гірничого майстра підземного з повним робочим днем у шахті. 19.07.1996 року переведений на посаду механіка дільниці підземного з повним робочим днем у шахті. 05.08.1998 року призначений виконуючим обов'язки начальника дільник підземним з повним робочим днем у шахті. 05.04.1999 року призначений начальником дільниці конвеєрного транспорту підземним з повним робочим днем у шахті. 05.10.2002 року призначений начальником дільниці підземним з повним робочим днем у шахті на видобувній дільниці. 01.04.2003 року призначений на посаду начальника дільниці конвеєрного транспорту підземним з повним робочим днем у шахті. 05.07.2006 року звільнений з згодою сторін.

15.07.2006 року прийнятий на посаду начальника дільниці підземної з повним робочим днем у шахті ТОВ «Донпромбізнес», з якої звільнений 31.10.2006 року у зв'язку з переїздом в ТОВ «Ексіменерго».

З 01.11.2006 року прийнятий за переводом начальником дільниці підземної з повним робочим днем у шахті ТОВ «Ексіменерго», з посади якого 31.07.2009 року звільнений за згодою сторін.

07.09.2009 року прийнятий гірничим майстром у відокремлений підрозділ «Шахта імені В.М.Баженова» ДП «Макіїввугілля» з повним робочим днем на підземних роботах на ділянку конвеєрного транспорту, з посади якого звільнений за власним бажанням 04.10.2009 року.

13.10.2009 року прийнятий горноробочим підземним третього розряду у ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу» з повним робочим днем під землею. 14.12.2009 року переведений гірничим майстром з повним робочим днем під землею. 26.11.2010 року переведений на посаду начальника дільниці з повним робочим днем під землею. При цьому, згідно довідки ПАТ «ДТЕК Шахта «Комсомолець Донбасу», що є правонаступником ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу», від 25.04.2016 року №05-685 (а.с. 74) вбачається, що страхові внески утримувалися з Позивача до Пенсійного фонду України до 30.04.2015 року.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, в тому числі і спеціальний, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відтак, сама по собі наявність у трудовій книжці відповідних записів є підставою для зарахування наведених періодів роботи Позивача до пільгового стажу.

Оцінюючи посилання Апелянта на відсутність доказів проведення атестації робочого місця Позивача, судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що, по-перше, на відміну від статті 13 приписи ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не містять обов'язкової умови для призначення пільгової пенсії у вигляді атестації робочого місця, по-друге, у матеріалах справи наявні документи, що підтверджують атестацію робочих місць Позивача за Списком №1 (а.с. 21, 40-59, 61, 64, 68-73, 75-78).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно абзаців 1, 2, 4 п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Тобто, виключно у випадку непідтвердження записами трудової книжки пільгового стажу особи виникає необхідність подання додаткових документів, та/або, у випадку необхідності пошуку свідків чи звернення до даних Державного реєстру загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Окрім належним чином здійснених записів у трудовій книжці, періоди роботи у шахті «Калиновская-Восточная» радянського виробничого об'єднання з видобутку вугілля «Совєтскуголь» підтверджується наявними у матеріалах справи копіями довідок від 22.04.2016 року №18 (а.с. 31-34) та №19 від 22.04.2016 року (а.с. 35-37), періоди роботи у шахті ТОВ «Донпромбізнес» - копією довідки від 03.08.2016 року №223 (а.с. 63) та довідки від 27.07.2016 року №24 (а.с. 65), періоди роботи шахті ТОВ «Ексіменерго» - копією довідки від 03.08.2016 року №249 (а.с. 60) та довідки від 03.08.2016 року №250 (а.с. 62), періоди роботи у відокремленому підрозділі «Шахта імені В.М.Баженова» ДП «Макіїввугілля» - копією довідки від 12.04.2016 року №163 (а.с. 27-28) та від 18.04.2016 року №228 (а.с. 29), періоди роботи у ВАТ «Шахта «Комсомолець Донбасу» - копією довідки від 18.02.2016 року №03-627 (а.с. 66) та від 23.02.2016 року №03-675 (а.с. 67).

Посилання Апелянта на те, що наведені довідки не можуть бути враховані при призначенні Позивачу пенсію на пільгових умовах, оскільки видані підприємствами, розташованими на території проведення АТО, судова колегія оцінює критично з огляду на таке.

Зі змісту преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) вбачаться, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1049 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин.

Тобто, одним з основних напрямків політики держави України стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист та повноцінна реалізація, зокрема, соціальних прав громадян України.

Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто, Апелянт обґрунтовано наголошує на тому, що будь-які акти (рішення, документи), видані органами та/або особами, які створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, є недійсними і не створюють правових наслідків.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, вказані довідки видані юридичними особами, зареєстрованими у м. Донецьку Донецької області, тобто у зоні проведення Антитерористичної операції, що тимчасово непідконтрольна Українському Уряду.

Водночас, Управлінням не було враховано, що інформація, яка міститься у вказаних довідках, випливає зі змісту документів, які були складені до початку проведення АТО. При цьому доказів щодо їх недостовірності Відповідачем як суб'єктом владних повноважень, який заперечує проти адміністративного позову, не надано.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає за необхідне підкреслити, що відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 23 рішення «Кечко проти України» від 08.11.2005 року, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.

Таким чином, зважаючи на гарантоване ст. 46 Конституції України право громадян на соціальний захист, колегія суддів вважає, що в Управління наявні правові підстави для врахування поданих ОСОБА_2 довідок при вирішенні питання про призначення пільгової пенсії Позивачу.

Відповідно до п. «в» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з'єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується період роботи Позивача на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах, з 22.05.1989 року по 05.07.1989 року, з 20.12.1989 року по 19.04.1990 року, з 25.06.1990 року по 19.05.1992 року, з 11.08.1992 року по 05.07.2006 року, з 15.07.2006 року по 31.07.2009 року, з 07.09.2009 року по 13.10.2009 року, що складає більше 25 років, необхідність яких для призначення пенсії на пільгових умовах передбачена ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, зважаючи на викладене, судова колегія приходить до висновку про обґрунтованість твердження Святошинського районного суду м. Києва про наявність у Позивача необхідного та достатнього основного стажу та пільгового для призначення пенсії на пільгових умовах за ст. 14 Закону, у той час Відповідачем як суб'єктом владних повноважень не доведено безпідставність заявлених ОСОБА_2 позовних вимог.

Доводи Відповідача щодо безпідставного стягнення з останнього судом першої інстанції судових витрат є необґрунтованим, з огляду на те, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, на переконання судової колегії, обмежене фінансування суб'єкта владних повноважень не може бути підставою для покладення обов'язку зі відшкодування судових витрат б безпосередньо на Державний бюджет України.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 198 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін.

У відповідності до ст. 200 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів із наведеними висновками суду першої інстанції погодилась, оскільки вони знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи. Судом було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу - залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, 198, 200, 205, 206, 211, 212, 254 КАС України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі. Касаційна скарга на судові рішення подається у порядку та строки, визначені ст.ст. 211, 212 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

О.І. Шурко

Головуючий суддя Степанюк А.Г.

Судді: Шурко О.І.