Справа № 1407/2-а-10476/11
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2012-02-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
іменем України
"02" лютого 2012 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., при секретарі судового засідання Некрасовій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій по відмові провести донарахування підвищення до пенсії незаконними, зобов`язання провести донарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі передбаченому чинним законодавством ,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського обласного військового комісаріату, Головного Управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області про визнання незаконними дій Миколаївського обласного військового комісаріату, які полягають в невірному визначенні йому, як особі зі статусом учасника бойових дій, розміру підвищення до отримуваної військової пенсії за вислугою років, що передбачено ч.4 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту", в розмірі 150 % мінімальної пенсії за віком та зобов`язання Головного Управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області продовжувати здійснювати нарахування підвищення до пенсії в розмірі передбаченому чинним законодавством.

В позовній заяві зазначено, що відповідач Миколаївський обласний військовий комісаріат вищевказане підвищення проводив, виходячи з суми, яка була визначена Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 01.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" 19 грн. 91 коп.

Проте, дані дії є незаконними, порушують права позивача, оскільки підвищення до пенсії повинно проводитися, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком, яка в період з 01.11.2001 року по 01.07.2006 року змінювалася на підставі постанов Кабінету Міністрів України № 741 від 27.06.2001 року, № 1706 від 19.12.2001 року, № 279 від 13.03.2002 року, № 544 від 15.01.2003 року, а в період з 01.07.2006 року по 01.01.2007 року, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на підставі Законів України №1058 - IV від 09.07.2003 року, № 3235-IV від 20.12.2005 року.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив позовні вимоги задовольнити, а саме зобов`язати:

ІНФОРМАЦІЯ_2 провести донарахування та виплату зазначено підвищення до пенсії за 2004 2006 роки,

Головне Управління Пенсійного Фонду України в Миколаївській області продовжувати здійснювати щомісячне нарахування підвищення до пенси як учаснику бойових дій у розмірі 549 грн. 00 коп. (150 % від 366 грн. 00 коп.).

Справа розглядалася судами неодноразово.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача - Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області надав до суду письмове заперечення, в якому просив суд відмовити позивачу в задоволені його позовних вимог в повному обсязі, виходячи з їх необґрунтованості. Просив розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача - Миколаївського обласного військового комісаріату в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На позивача в зв`язку з призначенням даної пенсії та встановленням статусу учасника бойових дій, також поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Підставою для звернення з даним позовом до суду послугувало фактичне отримання позивачем за 2004 2006 роки надбавки до пенсії в розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України №1 від 01.01.2002 року "Про підвищення розмірів пенсії та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету" 19 грн. 91 коп. , що не відповідає ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 15 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», якими передбачено, що пенсії за вислугу років учасникам бойових дій виплачуються з надбавкою у розмірі 150% мінімальної пенсії за віком

Позовні вимоги охоплюють період 2004-2006 роки.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звернувся з адміністративним позовом до суду 16.03.2007 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється річний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод або законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, пропущення строку звернення до адміністративного суду є підставою для відмови у задоволені адміністративного позову за умови, якщо на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідно до письмових заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 , Головне Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області наполягає на застосуванні до спірних правовідносин приписів ст.ст. 99, 100 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, річний строк звернення та фактичну дату звернення позивача до суду, до розгляду підлягають позовні вимоги лише за період з 16.03.2006 року, що в свою чергу виключає можливість розгляду та вирішення вимог адміністративного позову за період до 16.03.2006 року та є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову за цей період.

Крім того, законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 2939-IV від 05.10.2005, ч.4 ст. 12 викладено в такій редакції: «Учасникам бойових дій пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються в розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність» (дана норма набрала чинності з 01.07.2006).

Таким чином, з 01.07.2006 підвищення до пенсії позивачу як учаснику бойових дій підлягає виплаті відповідно до зазначеної норми, тобто у розмірі 25 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

За такого судовому дослідженню підлягає правомірність здійснення позивачу оспорюваних виплат за період з 16.03.2006 року по 01.07.2006 року.

Так, відповідно до положень ст. 12 вищевказаного Закону (в редакціях, на час виникнення спірних правовідносин) пенсії за вислугу років учасникам бойових дій, підвищуються на 150 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, вихідним критерієм розрахунку підвищення до пенсії за вислугу років виступає мінімальна пенсія за віком.

Визначення мінімальної пенсії за віком наведено в ч.1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка набрала чинності 12.01.2005 року, та підлягає застосуванню для обчислення розмірів пенсій призначених згідно з даним законом.

Разом з тим, підвищення, передбачене ч. 3 ст. 15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», є пільгою, що надається державою для визначеної категорії осіб, та не є пенсією у розумінні Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Стосовно розміру мінімальної пенсії, яка була базою для обчислення надбавок та підвищень до пенсії особам, які мають статус ветерана війни, Кабінет Міністрів України Постановою №1 від 3 січня 2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів», фінансування яких здійснюється за рахунок коштів державного бюджету встановив, що підвищення до пенсії, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», починаючи з 01 січня 2002 року, здійснюються виходячи з розміру 19,91 грн., до внесення відповідних змін Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, з яким кореспондується обов`язок держави щодо його забезпечення.

При цьому, розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави, що узгоджується з ст. 22 Загальної декларації прав людини.

Також Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" від 12 жовтня 2004 року.

Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень, тобто держава зобов`язана відповідним чином регулювати економічні процеси, встановлювати і застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян.

Таким чином, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з ч. 1 ст. 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Водночас зміст основного права не може бути порушений, що є загальновизнаним правилом, тобто зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Невід`ємною складовою здійснення правового регулювання відносин у сфері соціального забезпечення є визначення правового механізму та державних органів, на які покладається обов`язок виконання соціальної політики держави у цій сфері. Одним з таких органів і є Кабінет Міністрів України, який забезпечує проведення державної соціальної політики, соціальний захист громадян та вживає заходів щодо підвищення реальних доходів населення.

Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України.

Так, враховуючи, що законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначення порядку та розмірів соціальних виплат віднесено до відання Кабінету Міністрів України, саме останньому надано право визначати порядок та розміри соціальних виплат виходячи з наявного фінансового ресурсу. Фінансування вказаних витрат здійснюється за рахунок коштів бюджетної системи, яка будується на засадах справедливого і неупередженого розподілу суспільного багатства між громадянами і територіальними громадами, а також принципу збалансованості бюджету, який є одним з визначальних принципів.

З огляду на вищевикладене, а також те, що вищевказана постанова не визнана такою, що не відповідає Конституції України, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 158-163, 167 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій по відмові провести донарахування підвищення до пенсії незаконними відмовити.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про зобов`язання провести донарахування та виплату підвищення до пенсії у розмірі передбаченому чинним законодавством відмовити.

Постанова може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлений 06.02.2012 року.

Суддя Л.В.Лузан