Справа № 743/1281/17
Суддя: Сташків В. Б.
Дата ухвалення: 2017-09-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 743/1281/17
Провадження № 2-а/743/147/17
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2017 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого-судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду справу, без фіксування технічними засобами

за позовом Окремого контрольно-пропускного пункту "КИЇВ" Державної

прикордонної служби України

до громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1

про продовження строку затримання

В С Т А Н О В И В :

Окремий контрольно-пропускний пункт "КИЇВ" Державної прикордонної служби України звернувся до суду з адміністративним позовом до громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього до трьох місяців.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2016 року було прийнято рішення про примусове видворення за межі території України, затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Постанову допущено до негайного виконання і відповідача поміщено до ПТПІ. Приймаючи до уваги те, що особу відповідача не ідентифіковано та у зв'язку з тим, що на території України відсутні дипломатичні установи Республіки Ємен, позивачем неодноразово направлялись звернення до Міністерства закордонних справ України з проханням сприяння в інформуванні консульських установ Республіки Ємен з метою ідентифікації та документування відповідача, проте відповідь на такі звернення не надійшла. Постановами Ріпкинського районного суду від 15.03.2017 року та 15.06.2017 р. продовжено строк затримання відповідача до 22.06.2017 року та до 22.09.2017 р.. Також позивач зазначає, що на адресу Міністерства закордонних справ України надсилались запити за № 27/1557 від 30.06.2017 року, № 27/5014 від 26.07.2017 року, № 27/5862 від 31.08.2017 року про належність до громадянства (або вихід з громадянства) Республіки Ємен такої особи, як ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проте відповідь з Посольства Єменської Республіки в Російській Федерації до теперішнього часу не надійшла. Таким чином, оскільки на даний час неможливо забезпечити примусове видворення відповідача позивач, посилаючись на положення ст. 183-7 КАС України, просить продовжити строк затримання відповідача.

В судове засідання:

- представник позивача КОСТЯК В.В. не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, підтримав позов з підстав, викладених в позові;

- громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не з'явився, просив розглядати справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до такого висновку.

У відповідних положеннях статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що:

«1. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом,:

f) "законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції».

Стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вимагає, щоб затримання особи з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції розглядалося як обґрунтовано необхідний захід, наприклад, з метою запобігти вчиненню особою злочину або втечі. У зв'язку з цим, стаття 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає інший від статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод рівень захисту: все, що вимагається відповідно до підпункту (f) - це «вжити заходів з метою депортації або екстрадиції». Відповідно, для цілей його застосування несуттєво, чи є рішення про примусове видворення обґрунтованим згідно з національним законодавством або Конвенцією (§ 112 рішення у справі "Чахал проти Сполученого Королівства", § 38 рішення у справі "Чонка проти Бельгії", § 69 рішення у справі "Насруллоєв проти Росії", § 109 рішення у справі "Солдатенко проти України").

Затримання соби з метою запобігання її недозволеному в'їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції може бути виправдане у відповідності до другої частини статті 5 § 1 (f) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод запитами від компетентних органів, навіть якщо офіційне прохання або наказ про екстрадицію не видано, оскільки такі запити можуть вважатися «заходами» в розумінні цього положення ("Х проти Швейцарії", рішення Комісії від 9 грудня 1980 року).

Верховною Радою України 19.05.2016 року прийнято Закон України № 1379-VIII«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень судового захисту іноземців та осіб без громадянства і врегулювання окремих питань, пов'язаних з протидією нелегальній міграції», який набрав чинності 18.06.2016 року, яким передбачено низку змін до Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з питань забезпечення примусового видворення іноземців.

Так, частиною 7 ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ передбачено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців, не може перевищувати шести місяців. У разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на дванадцять місяців. Про продовження строку затримання не пізніш як за п'ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні три місяці подає відповідний адміністративний позов. Умовами, за яких неможливо забезпечити примусове видворення, є:

- відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

- неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Виходячи з правового аналізу ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/ можна стверджувати, що інститут продовження строку затримання застосовується адміністративним судом, ВИКЛЮЧНО, у разі наявності умов, за яких неможливо забезпечити примусове видворення особи у зазначений строк, якими є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. У разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Судом встановлено, що:

- 22 вересня 2016 року приблизно о 20 годині 00 хвилин в приміщенні аеропорту «Бориспіль» під час оформлення пасажирів рейсу №113 сполученням «Київ - Лондон» громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 пред'явив на паспортний контроль паспорт громадянина Румунії НОМЕР_1, виданий на його ім'я, який містить ознаки підроблення та не дає право на перетинання державного кордону України;

- постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 вересня 2016 року громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 видворено за межі території України та затримано з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, до ідентифікації особи відповідача та забезпечення його видворення за межі території України;

- 27 вересня 2016 року громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства, передано до Чернігівського ПТПІ;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2017 року продовжено строк затримання громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 22 червня 2017 року;

- постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2017 року продовжено строк затримання громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 22 вересня 2017 року;

- згідно Листів за № 27/1557 від 30.06.2017 року, № 27/5014 від 26.07.2017 року, № 27/5862 від 31.08.2017 року про належність до громадянства (або вихід з громадянства) Республіки Ємен такої особи, як ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОКПП «КИЇВ» ДПС України зверталось через Департамент консульської служби МЗС України, до консульських установ Республіки Ємен про належність до громадянства (або вихід з громадянства) Республіки Ємен такої особи, як ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- вказані листи не виконані, тобто документально не підтверджено громадянство (або вихід з громадянства) Республіки Ємен такої особи, як ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказане свідчить про доведеність такої умови, за якої неможливо забезпечити примусове видворення, як неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, що є самостійною підставою для продовження строку затримання.

В той же час, в позові не вказано в чому саме полягає відсутність співпраці з боку іноземця під час процедури його ідентифікації, тобто така умова, за якої неможливо забезпечити примусове видворення не доведена.

Враховуючи наведене в сукупності, суд приходить до висновку, що строк затримання громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідно продовжити 18 грудня 2017 року включно, що еквівалентно трьом місяцям, з часу винесення даної постанови, задовольнивши позов частково.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 256 КАС України, постанову слід допустити до негайного виконання.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 11, 70, 71, 86, 106-163, 256 КАС України, ст. 183-7 КАС України /доповненої згідно Закону України від 19 травня 2016 року № 1379-VIII/, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов Окремого контрольно-пропускного пункту "КИЇВ" Державної прикордонної служби України - задовольнити частково.

Продовжити строк затримання громадянина Румунії (Ємен) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 18 грудня 2017 року включно.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Постанову допустити до негайного виконання.

Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду в п'ятиденний строк з дня її проголошення.

Головуючий В.Б.Сташків