Справа № 814/1872/17
Суддя: Гордієнко Т. О.
Дата ухвалення: 2017-09-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

м. Миколаїв

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

11 вересня 2017 р. Справа № 814/1872/17

Суддя Миколаївського окружного адімністративного суду Гордієнко Т. О. розглянула позовну заяву і додані до неї матеріали

Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬГА- УКРАЇНА", вул. Лягіна, 4/9, м. Миколаїв, 54029

доДержавного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації " Волевач Ірини Вікторівни,

третя особаПублічне акціонерне товариство "МАРФІН БАНК", вул. Леніна, 28 (вул. Радянська, 12-А, м. Миколаїв, 54017), м. Іллічівськ, Одеська область, 68003

провизнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛЬГА- УКРАЇНА" звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Миколаївської обласної філії комунального підприємства "Центр державної реєстрації " Волевач Ірини Вікторівни про визнання протиправним рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 36554017 від 10.08.2017, прийняте державним реєстратором Миколаївської обласної філії комунального підприємтсва "Центр державної реєстрації" Волевач І.В.; зобов'язання Миколаївську обласну філію комунального підприємства "Центр державної реєстрації" скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності від 10.08.2017, індексний номер 36554017.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Аналогічна правова позиція висловнена в постанові Верховного Суду України від 14.06.2016 року по справі № 826/4858/15 (реєстраційний номер рішення 59205451).

Відповідно до статті 244-2 Кодексу адміністративного судочинства України, висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 237 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи те, що спірні правовідносини пов'язані із невиконанням, на думку позивача, умов цивільно-правової угоди, спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин і має вирішуватися судами за правилами ГПК.

Отже, заявлені позовні вимоги мають розглядатися господарським судом в порядку господарського судочинства.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 109 Кодексу адміністративного судочинства України суд, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 109 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті провадження у адміністративній справі.

2. Ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати позивачу невідкладно разом із позовною заявою ті усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала набирає законної сили після закінчення 5-денного строку з дня проголошення /отримання копії ухвали, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили ухвали за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено в письмовому провадженні або згідно з частиною третьою статті 160 цього Кодексу, або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали в порядку, передбаченому ст.186 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т. О. Гордієнко