Справа № 295/4262/17
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2017-09-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Головуючий у 1-й інстанції: Семенцова Л.М.
Суддя-доповідач:Шидловський В.Б.
УХВАЛА

іменем України

"14" вересня 2017 р. Справа № 295/4262/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шидловського В.Б.

суддів: Мацького Є.М.

Охрімчук І.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії ,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив: 1) визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відкорегування з 22.09.2016 року стажу роботи на посаді судді, який зараховується для визначення відсотків для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання та визначення йому розміру щомісячного грошового утримання у 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді; 2) визнати протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду в Житомирській області щодо перерахунку та виплати 05.01.2017 року йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% суддівської винагороди, яку отримує суддя, що працює на відповідній посаді; 3) визнати протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити йому перерахунок довічного грошового утримання з 01.12.2016 року; 4) зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити йому з 01.12.2016 року перерахунок довічного грошового утримання, призначивши його в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що складає 28160 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 01.12.2016 року № 3-741/1344/16, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та виплатити йому різницю недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання у урахуванням вже виплачених сум; 5) зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати звіт у встановлений законом строк про виконання судового рішення.

Постановою Богунського районного суду м.Житомира від 15.05.2017 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відкорегування з 22.09.2016 року стажу роботи на посаді судді, який зараховується для визначення відсотків для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання та визначення йому розміру щомісячного грошового утримання у 80% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Визнано протиправними дії Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду в Житомирській області щодо перерахунку та виплати 05.01.2017 року йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 80% суддівської винагороди, яку отримує суддя, що працює на відповідній посаді.

Визнано протиправною відмову Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити йому перерахунок довічного грошового утримання з 01.12.2016 року.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити йому з 01.12.2016 року перерахунок довічного грошового утримання, призначивши його в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що складає 28160 грн. на підставі довідки Апеляційного суду Житомирської області від 01.12.2016 року № 3-741/1344/16, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, та виплатити йому різницю недоплаченого щомісячного довічного грошового утримання у урахуванням вже виплачених сум.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подати звіт у встановлений законом строк про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання постановою законної сили.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що згідно з поданих документів загальний страховий стаж роботи позивача складає 31 рік 06 місяців 28 днів, в тому числі стаж на посаді судді 16 років 08 місяців 23 дні, тому щомісячне довічне грошове утримання призначено у розмірі 80% від заробітної плати працюючого судді.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, правильність висновків суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 22.09.2016 року перебуває на обліку в Житомирському об'єднаному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

01.12.2016 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. До заяви було додано довідку № 3-721/1344/16 від 01.12.2016 року, видану Апеляційним судом Житомирської області, згідно якої заробітна плата з 01.12.2016 року, яка враховується при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці, становить 28160 грн. Листом Відповідача від 03.04.2017 року позивача було повідомлено про те, що йому помилково було враховано до стажу роботи судді період його роботи слідчим з 01.08.1991 року по 16.02.1993 року та з 19.02.1996 року по 01.01.2003 року на державній службі, що призвело до обчислення щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% суддівської винагороди. При здійсненні перерахунку довічного грошового утримання розмір граничної суми виплати становить 80% від заробітної плати працюючого суддів у розмірі 22528,00 грн.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції дійшов висновків, що матеріалами справи підтверджено порушення права позивача на перерахунок щомісячного грошового утримання, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками з огляду на наступне.

Частиною 1 ст. 131 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон № 2453-VI) вказано, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Згідно вимог п.11 розділу ХІІІ "Перехідні положення" Закону № 2453-VI судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу не нарахування відповідачем до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає йому право на щомісячне довічне грошове утримання, періоду роботи на посадах слідчого в органах внутрішніх справ Житомирської області, в органах юстиції та періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання у ВНЗ, що вплинуло на визначення розміру його щомісячного довічного грошового утримання.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15.12.1992 № 2862-ХІІ "Про статус суддів" (далі - Закон № 2862-ХІІ).

Статтею 43 Закону № 2862-ХІІ, чинною на момент призначення позивача на посаду судді, зазначено, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень.

До стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Також, п.3.1 Постанови КМ України від 03 вересня 205 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Сукупно стаж роботи ОСОБА_3 відповідно до довідки від 19.07.2016 року, виданої Апеляційним судом Житомирської області становить 28 років 11 місяців, у тому числі стаж роботи на посаді судді 16 років 06 місяців.

Частиною 3 ст.141 Закону № 2453-VI в редакції від 02.03.2015 вказано, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Таким чином, враховуючи, що стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання, з урахуванням терміну строкової військової служби в лавах Радянської Армії з квітня 1985 по травень 1987 року, враховуючи половину строку навчання в Українській юридичній академії ім. Ф.Е. Дзержинського, з 01.08.1991 до 16.02.1993 на посаді слідчого відділення УВС Житомирської області та з 19.02.1993 до 01.01.2003 на посаді заступника начальника Житомирського обласного управління юстиції - начальника відділу організаційного, матеріально-технічного забезпечення діяльності суддів та органів юстиції, складає 28 років 11 місяців, враховуючи положення частини 3 статті 141 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI в редакції Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" від 12.02.2015 № 192-VIII, щомісячне довічне утримання позивача має становити 90 % грошового утримання працюючого судді відповідного суду.

Досліджуючи правове поняття "щомісячне довічне грошове утримання судді", Конституційний суд України у мотивувальній частині рішення від 14 грудня 2011 року № 18-рп/2011, вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов'язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету, діючому судді виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказує про неможливість звуження змісту та об'єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював аналогічні правові позиції у відношенні гарантій незалежності суддів, їх матеріального та соціального забезпечення у рішеннях, а саме: від 24 червня 1999 року № 6-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 (справа про пільги, компенсації та гарантії), від 1 грудня 2004 року № 19-рп/2004 (справа про припинення дій чи обмеження пільг, компенсацій та гарантій), від 11 жовтня 2005 року № 8-рп/2005 (справа про пенсії та щомісячне довічне грошове утримання), від 18 червня 2007 року № 4-рп/2007 (справа про гарантії незалежності суддів); рішення № 10-рп/2008 від 22 травня 2008 року.

Відповідно до положень Європейської хартії про закон "Про статус суддів" від 10 липня 1998 року, за якими рівень винагороди суддям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і таким чином вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Виходячи з наведеного, щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції, що позивач, як суддя у відставці, має право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання у разі підвищення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відповідно, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

Перевіривши правильність висновків суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, постанова прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її зміни або скасування.

Відповідно до статті 200 КАС України - суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 195, 197, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, постанову Богунського районного суду м. Житомира від "15" травня 2017 р. без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Б. Шидловський

судді: Є.М. Мацький

І.Г. Охрімчук

Роздруковано та надіслано:р.л.п.

1- в справу:

2 - позивачу: ОСОБА_3 АДРЕСА_1

3- відповідачу: Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вул.Перемоги,55,м.Житомир,10003

- ,