Справа № 820/1995/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 р. Справа № 820/1995/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Жигилія С.П. , Дюкарєвої С.В.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2017р. по справі № 820/1995/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИЛА

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - ФОП ОСОБА_1, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - Східна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області м. Харкова № від 08.11.2016 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ОСОБА_1 єдиного внеску за період 03.04.2012 р. по 22.07.2016 р. у розмірі 8189,73 грн. та штрафу у розмір 570,22 грн.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2017 року по справі № 820/1995/17 в задоволенні адміністративного позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2017 року по справі № 820/1995/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що до спірних відносин мають бути застосовані приписи Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон № 1058-ІV), оскільки саме положеннями останнього врегульовано відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, а дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить йому. З посиланням на № 1058-ІV вказує, що фінансові санкції (штраф, пеня) та адміністративні стягнення, а також примусові стягнення за несплату страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування фізичними особами, які обрали особливий спосіб оподаткування, не застосовуються або підлягають списанню. В даному випадку йдеться про застосування штрафних санкцій за несплату (несвоєчасну сплату) єдиного страхового внеску апелянта за самого себе, при цьому, він отримує пенсію по інвалідності з 2000 року, а тому до спірних відносин підлягають застосуванню приписи Закону № 1058-ІV. Оскільки станом на день прийнятті відповідачем оскаржуваного рішення позивач перебував на спрощеній системі оподаткування, у Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області було відсутнє право на застосування фінансових санкцій щодо позивача на підставі оскаржуваного рішення № від 08.11.2016 року.

Представник відповідача в надісланих до суду письмових запереченнях просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції - без змін. Зазначив, що порушення у вигляді несвоєчасної сплати єдиного внеску за 2011 рік було допущено позивачем в період перебування на загальній системі оподаткування, а тому ФОП ОСОБА_1 повинен був сплачувати єдиний внесок. Закон № 1058-ІV, на який посилається позивач, на думку відповідача, не регулює питання обліку, нарахування і сплати єдиного внеску з доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від здійснення господарської діяльності. Враховуючи, що станом на дату передання Управлінням ПФУ у Комінтернівському районі м. Харкова до Східної ОДПІ функцій адміністрування єдиного внеску за позивачем обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску в розмірі 5702,19 грн., що була погашена позивачем 22.07.2016 року, відповідачем цілком правомірно застосовано до позивача пеню та штрафні санкції на підставі оскаржуваного рішення № від 08.11.2016 року.

Сторони в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 41 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2) зареєстрований виконавчим комітетом Харківської міської ради як фізична особа - підприємець.

На податковий облік до Східної ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області взятий 28.11.2000 р. та 30.11.2000 р. взятий на облік в якості платника єдиного внеску, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.10).

У зв'язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку із проведенням адміністративної реформи" від 4 липня 2013 року функція забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску передана органам доходів і зборів (на даний час органи ДФС).

Станом на дату передання УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова облікових даних щодо нарахування та сплати єдиного внеску ФО-П ОСОБА_1 до Східної ОДПІ за позивачем обліковувалась заборгованість із сплати єдиного внеску в розмірі 5702,19 грн., на яку було виставлено вимогу про сплату боргу УПФУ в Комінтернівському районі м. Харкова №Ф-421 від 07.05.2012 р.(а.с.15).

08.11.2016 року Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області прийнято рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ОСОБА_1 єдиного внеску за період з 03.04.2012 р. по 22.07.2016 р. в розмірі 8189,73 грн. та штрафу у розмірі 570,22 грн. (а.с.14).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач погашав заборгованість із сплати єдиного внеску в розмірі 5702,19 грн. протягом періоду з 03.04.2013 р. по 22.07.2016 р., що підтверджується обліковою карткою платника єдиного внеску, у зв'язку з чим Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області на підставі ч.10 та п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" нараховані штрафні санкції та застосована пеня в загальному розмірі 8759,95 грн. в т.ч. штрафні санкції - у розмірі 570,22 грн. пеня - у розмірі 8189,73грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання його протиправним та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення № від 08.11.2016 р. прийнято Східною ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області в межах компетенції та у порядку, визначеному Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", підстави для його скасування відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"№1058-ІV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон 1058-ІV), Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 р. (далі по тексту - Закон № 1788).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003р. №1058-IV загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з вимогами пункту 3 Розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 р. №2464-VI (чинного з 01.01.2011 р.) (далі по тексту - Закон №2464-VI), з дня набрання чинності цим Законом платники страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, вважаються платниками єдиного внеску. Перереєстрація платників страхових внесків та застрахованих осіб не здійснюється. Пенсійний фонд спільно з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування та центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, проводить звірення платників страхових внесків у порядку, встановленому Пенсійним фондом спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, за погодженням із фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 1 частини другої статті 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 4 Закону № 2464-VI до платників єдиного внеску законодавцем віднесено фізичних осіб - підприємців, в тому числі й тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

У відповідності до пункту 3 частини першої статті 7 Закону № 2464-VI єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI встановлено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника, як передбачено частиною 12 статті 9 Закону № 2464-VI.

Відповідно до пункту 3.4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 27.09.2010 року № 21-5 (чинної з 01.01.2011 року по 25.02.2014 року) , для платників, зазначених у підпункті 2.1.3 пункту 2.1 розділу II цієї Інструкції, які обрали спрощену систему оподаткування, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону у розмірі 34,7 відсотка суми, що визначається такими платниками самостійно для себе та членів сім'ї, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід).

Разом із тим, пунктом 7 розділу I Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих норм Податкового кодексу України" від 07.07.2011 р. № 3609-VI (набрав чинності з 06.08.2011 року) внесено зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", згідно з якими статтю 4 цього Закону доповнено частиною 4 такого змісту: "особи, зазначені у пункті 4 частини першої цієї статті, які обрали спрощену систему оподаткування, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони є пенсіонерами за віком або інвалідами та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування".

Зі змісту частини четвертої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" випливає, що підставою для звільнення позивача від сплати єдиного внеску необхідна наявність у нього таких чинників, як здійснення ним підприємницької діяльності із обранням спрощеної системи оподаткування в порядку, передбаченому чинним законодавством, за наявності призначеної йому пенсії за віком або інвалідності.

Положеннями частини 2 статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", за яким призначено пенсію ОСОБА_1, закріплено, що військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, які стали інвалідами за умов, передбачених цим Законом, набувають право на пенсію по інвалідності.

Статтею 1 Закону №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" визначене поняття "пенсія" - як щомісячну пенсійну виплату в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону № 1058 за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Як свідчать матеріали справи, згідно із посвідченням № 14556, виданим 15.10.2004 року ФЕУ УМВСУ в Харківській області, ОСОБА_1 з 26.06.2000 року призначено пенсію по інвалідності (а.с.8).

Згідно з ч.2 та ч.3 ст. 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), особи, зазначені в частині першій цієї статті, беруть добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування протягом строку, визначеного в договорі про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, але не менше одного року. Особи, зазначені в частині першій цієї статті, подають до територіального органу Пенсійного фонду за місцем проживання відповідну заяву в порядку та за формою, встановленими Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування. З особою, яка подала заяву про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування, територіальним органом Пенсійного фонду в строк не пізніше ніж 30 календарних днів з дня отримання заяви укладається договір про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) відповідно до типового договору, що затверджується Пенсійним фондом за погодженням з фондами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач не укладав договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивач, як фізична-особа підприємець, що є пенсіонером по інвалідності, який зареєстрований платником єдиного податку з 01.01.2012 року, а тому не повинен сплачувати єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

Колегія суддів відмічає, що оскаржуване рішення про нарахування пені та застосування штрафних санкцій прийнято відповідачем на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Між тим, відповідно до абз.2 ч.1 ст.25 Закону № 2464-VI положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов'язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Таким чином, в силу відсутності у позивача з 01.01.2012 року обов'язку нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок до спірних відносин не підлягають застосуванню норми ст.25 Закону № 2464-VI.

Оскільки штрафні санкції та пеню відповідачем нараховано за несвоєчасну сплату страхових внесків у період з 03.04.2012 р. по 22.07.2016 р., коли позивач був звільнений від обов'язку сплати єдиного внеску як фізична особа-підприємець, яка перебувала на спрощеній системі оподаткування, колегією суддів встановлено відсутність у відповідача підстав для нарахування пені у розмірі 8189,73 грн. та штрафу в розмірі 570,22 грн. згідно з оскаржуваним рішенням.

З огляду на викладене вище, та з урахуванням приписів ч.1 ст.25 Закону № 2464-VI, колегія суддів вважає хибними доводи відповідача, з яким необґрунтовано погодився суд першої інстанції, про те, що нарахування штрафних санкцій та пені на заборгованість по сплаті єдиного внеску, що виникла з 2011 року при перебуванні ОСОБА_1 на загальній системі оподаткування є правомірним, незважаючи на перехід з 01.01.2012 року на спрощену систему оподаткування та встановлення йому інвалідності з 2000 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що Східна ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області при прийнятті оскаржуваного рішення від № від 08.11.2016 р. про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 03.04.2012 р. по 22.07.2016 р. у розмірі 8189,73 грн. та штрафу у розмір 570,22 грн., діяла необґрунтовано, не на підставі та не успосіб, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а тому вказане рішення підлягає скасуванню.

У відповідності до ст.202 КАС України невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Згідно ч.2 ст.205 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги може прийняти нову постанову, якою суд апеляційної інстанції задовольняє або не задовольняє позовні вимоги.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2017 року по справі № 820/1995/17 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.41, 160, 167, 195, 196, п. 3 ст. 198, ст.ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30.06.2017р. по справі № 820/1995/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Східної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № від 08.11.2016 року про застосування штрафних санкцій (штрафу) в розмірі 570,22 грн. та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) ОСОБА_1 єдиного внеску за період з 03.04.2012 року до 22.07.2016 року в розмірі 8189,73 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Жигилій С.П. Дюкарєва С.В.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18.09.2017 р.