Справа № 817/2239/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 вересня 2017 р.Р і в н е 817/2239/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк"
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень
В С Т АН О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.11.2015 №, №.

На обґрунтування вимог позивач зазначає, що за наслідками проведеної відповідачем невиїзної позапланової документальної перевірки виявлено отримання позивачем у 2014 році доходів у вигляді додаткового блага в розмірі 300767,69 грн. внаслідок прощення боргу за кредитним договором №910.74769 від 29.10.2010, укладеним з ПАТ "Ідея Банк". Відтак, контролюючий орган дійшов висновку про необхідність донарахування платнику податків грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 63608,64 грн., про що прийнято оспорювані податкові повідомлення-рішення. Позивач з такими висновками відповідача не погоджується, зазначає, що норми пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України повинні застосовуватись у системному зв'язку з нормами ст. 14, п. 163.1 ст. 163, п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України, отже, оскільки позивач не відобразила відповідні доходи у складі податкової декларації, яку взагалі не подавала, то у неї відсутній обов'язок сплачувати суми податку, обраховані з таких доходів. Позивач покликається на норми пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України, які набрали чинності з 07.05.2015, згідно яких основна сума прощеного (анульованого) боргу (кредиту) не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків. Крім того, позивач наголошує, що Податковим кодексом України не передбачено обов'язок платника податків, котрий отримує дохід від податкового агента, нараховувати собі податкові зобов'язання. Просить позов задовольнити повністю.

Позивач у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідачем подано письмові заперечення на адміністративний позов, в яких зазначає, що згідно інформації, отриманої від ПАТ "Ідея Банк" та відомостей з Центральної бази даних ДРФО ДФС України, позивачем 16.12.2014 отримано доходи у вигляді додаткового блага в сумі 300767,69 грн., як прощена заборгованість за кредитним договором. У зв'язку з цим, платнику податків направлявся запит на отримання інформації, підтверджуючих документів з приводу вказаної обставини, відповідь на який не отримано на час завершення перевірки. Відповідач вказує, що за наслідками невиїзної позапланової документальної перевірки позивача виявлено порушення нею вимог пп. 16.1.2, пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, абз. "а", абз. "в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, що полягало у неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік та заниженні оподатковуваного доходу за 2014 рік на 300767,69 грн., внаслідок не включення до його складу доходу отриманого у вигляді додаткового блага - прощеної суми боргу за договором кредиту №910.74769 від 29.10.2010, укладеним з ПАТ "Ідея Банк". Відповідач наголошує, що отриманий у такий спосіб позивачем дохід повинен оподатковуватись згідно пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України і позивач зобов'язана була самостійно подати декларацію про майновий стан і доходи за 2014 рік та до 01.08.2015 сплатити визначену суму податкового зобов'язання. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" надало письмові пояснення по суті позову, в яких зазначає, що про прощення (анулювання) договору кредиту №910.74769 від 29.10.2010 позивача було повідомлено особисто 16.12.2014. Вважає, що позивач на виконання вимог пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України зобов'язана була самостійно задекларувати суму прощеного боргу в якості додаткового блага та сплатити податкові зобов'язання за наслідками такого декларування.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у судове засідання не прибула, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за відсутності її представника.

За приписами ч. 4 ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд вважає за можливе здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження, без виклику осіб, які беруть участь у справі, на основі наявних у матеріалах справи доказів.

Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено, що Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненської області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та плати належних сум податків до бюджету за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, результати якої оформлено актом від 15.09.2015 №187/17- (а.с. 32-39).

На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення від 09.11.2015:

-№ про збільшення платнику податків грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 63608,64 грн., в тому числі 50886,91 грн. за основним платежем та 12721,73 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами);

-№ про застосування до платника податків штрафу в сумі 510,00 грн. (а.с. 40-44).

В основу прийняття оспорюваних податкових повідомлень-рішень покладено висновки про порушення пп. 16.1.2, пп. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, абз. "а", абз. "в" п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, абз. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179, п. 44.1, п. 44.3 ст. 44 Податкового кодексу України, що полягало у: неподанні податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік; відсутності ведення обліку доходів і витрат за 2014 рік; заниженні оподатковуваного доходу за 2014 рік на суму 300767,69 грн., заниженні податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб на суму 50886,91 грн.; незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів.

Відповідно до підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Підпунктом 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України передбачено, що загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Підпунктом 164.1.3 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Підпунктом "д" пункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на час спірних правовідносин) встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу); (пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України).

За наслідками аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов'язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

У відповідності до пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку як платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та у відповідності до п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в декларації.

Разом з тим, обов'язок включення анульованих (прощених) кредитором сум боргу до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку як додаткового блага виникає в тому разі, якщо такі суми відповідають ознакам доходів у значенні, в якому вони наведені у Податковому кодексі України.

Зокрема, підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин) визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а)процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б)доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в)доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г)доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ)доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д)інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е)спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є)заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж)доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

За змістом підпункту 14.1.56 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції чинній на час спірних правовідносин), доходи - загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за їх межами.

Таким чином, визначальною ознакою доходу платника податків для його включення до складу бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб є його фактичне отримання у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.12.2010 між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" укладено кредитний договір №910.74769 про надання кредиту в сумі 99990,80 грн. строком до 29.12.2017.

Відповідно до додаткової угоди від 11.12.2014 №910.74769/1 до даного договору, Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" здійснило прощення боргу в сумі 300767,69 грн. за кредитним договором №910.74769 від 29.12.2010 ОСОБА_1, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 46973,81 грн.; заборгованість за процентами за користування кредитом в сумі 36726,80 грн.; пеня за прострочення повернення кредиту, сплати плати за обслуговування кредитної заборгованості (кредиту), сплати процентів за користування кредитом в сумі 217067,08 грн.

Про вказані обставини Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" повідомило ОСОБА_1 16.12.2014 письмовим повідомленням від 16.12.2014 №5, про що свідчить її підпис на даному повідомленні і що не заперечується позивачем (а.с. 10, 45).

Згідно відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів, ОСОБА_1 у 4 кв. 2014 отримано дохід за ознакою 126 "додаткове благо" в розмірі 300767,69 грн. (а.с. 46).

Крім того, на запит Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненської області, листом від 16.06.2015 №12.1/81959 (зареєстроване за вх. №1242/10 від 24.06.2015) Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" повідомило про факт прощення (анулювання) ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №910.74769 від 29.12.2010 в сумі 300767,69 грн. (а.с. 45).

Ухвалами суду від 25.07.2017 та від 15.08.2017, повторно, судом було зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" надати суду довідку про суми сплаченої ОСОБА_1 заборгованості згідно кредитного договору від 29.12.2010 року №910.74769 з розшифрування окремо сум коштів сплачених на погашення тіла кредиту та сум коштів сплачених на погашення відсотків, штрафних санкцій за користування кредитом.

На виконання вимог ухвал суду Публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" надано виписку з особового рахунку позивача за період з 15.08.2000 по 15.08.2017, з якої слідує, що позивачу було прощено (анульовано) заборгованість за кредитом в розмірі 46973,81 грн. (а.с. 90).

Відповідно до пп. "б" пп. 164.2.14 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на час спірних правовідносин), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 605 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених норм законів дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг. Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, а також пеня не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на час спірних правовідносин) точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом викладення цього підпункту у новій редакції згідно із Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" №71-VIII від 28.12.2014, що набрав чинності з 01.01.2015. За такою, новою редакцією, з 1 січня 2015 року до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді саме основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, під додатковим благом розуміється лише основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, що не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Тому база оподаткування повинна була визначатися відповідачем тільки з суми, прощеної (анульованої банком) в розмірі 46973,81 грн., яку позивач фактично отримав за кредитним договором, без врахування процентів та пені.

За правилами пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу України (в редакції чинній станом на час спірних правовідносин), ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри. Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Враховуючи вимоги даної норми, сума податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік, яка повинна бути сплачена позивачем складає 7741,95 грн., з розрахунку: (1218,00 грн./міс. * 10 міс. * 15%) + (46973,81 грн. - 1218,00 грн./міс. * 10 міс. * 17%) = 7741,95 грн.

Також оспорюваним податковим повідомленням-рішенням від 09.11.2015 № до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 12721,73 грн. на підставі п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України (а.с. 40).

В силу приписів п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак, до позивача могли бути застосовані штрафні (фінансові) санкцій (штрафи) на суму 1935,49 грн., з розрахунку: 7741,95 грн.*25%.

Отже, оспорюване податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненської області від 09.11.2015 № в частині визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 53931,20 грн., в тому числі 43144,96 грн. за основним платежем та 10786,24 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) є неправомірним та підлягає до скасування судом, а позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Як вбачається з оспорюваного податкового повідомлення-рішення від 09.11.2015 № до позивача були застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) в сумі 510,00 грн. на підставі п. 121.1 ст. 120 Податкового кодексу України (а.с. 40).

Відповідно до п. 121.1 ст. 121 Податкового кодексу України, незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Зокрема, згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пункт 44.3 статті 44 Податкового кодексу України передбачає, що платники податків зобов'язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов'язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Сарненською об'єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Рівненської області направлено ОСОБА_1 запит від 08.05.2015 №238/724/17-18-17-126 з метою надання пояснень та їх документального підтвердження стосовно отриманого доходу у вигляді додаткового блага в сумі 300767,69 грн., проте станом на час оформлення акту перевірки відповіді на даний запит позивачем не надано (а.с. 47).

З огляду на це, мають місце підстави для притягнення позивача до відповідальності, передбаченої пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України, у вигляді штрафу в сумі 510,00 грн.

Тому, оспорюване податкове повідомлення-рішення від 09.11.2015 № є правомірним та не підлягає до скасування судом.

За наведених обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Як передбачено ч. 3 ст. 94 КАС України, якщо адміністративний позов задоволено частково, судові витрати, здійснені позивачем, присуджуються йому відповідно до задоволених вимог, а відповідачу - відповідно до тієї частини вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому, присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає судовий збір у сумі 539,36 грн.

Керуючись статтями 160-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненської області від 09.11.2015 № в частині визначення ОСОБА_1 грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 53931,20 грн., в тому числі 43144,96 грн. за основним платежем та 10786,24 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

В задоволенні решти вимог відмовити.

Присудити на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень - Сарненської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Рівненській області судовий збір у розмірі 539 (п'ятсот тридцять дев'ять) грн. 36 коп.

Постанова суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Житомирського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя Жуковська Л.А.