Справа № 820/2556/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2017-09-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 р. Справа № 820/2556/17
Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі

Головуючого судді: Перцової Т.С.

Суддів: Дюкарєвої С.В. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Харківській області на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2017р. по справі № 820/2556/17

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИЛА

ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_2) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській оласті (далі по тексту - ГУ Держгеокадастру, відповідач), в якому просить суд:

- визнати відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у Листі Головного управління Держгеокодастру у Харківській області від 06.06.2017 №Н-11890/0/6- 12251/0/21-17, невмотивованою;

- зобов'язати Головне управління Держгеокодастру у Харківській області надати ОСОБА_2 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га прямокутної форми, що розташована на Північ від с. Водяне Зміївського району Харківської області (КОАТУУ: НОМЕР_1, Зона: 03, Квартал: 000) з цільовим призначенням земельної ділянки "для ведення садівництва".

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року по справі № 820/2556/17 адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання дій незаконними - задоволено частково.

Визнано протиправною відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену Листом Головного управління Держгеокодастру у Харківській області від 06.06.2017 №Н-11890/0/6- 12251/0/21-17.

Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 03.05.2017 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,12 га прямокутної форми, що розташована на Північ від с. Водяне Зміївського району Харківської області з цільовим призначенням земельної ділянки "для ведення садівництва".

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року по справі № 820/2556/17 скасувати, прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що клопотання ОСОБА_2 було вирішено Головним управлінням Держгеокадастру в межах наданої йому компетенції (ст.ст.116, 118, 122 ЗК України), у спосіб та у строк, встановлені ст.118 Земельного кодексу України, та надано обґрунтовану письмову відповідь, а тому підстав для визнання протиправною відмови ГУ Держгеокадастру у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладеної у листі № Е-11890/0/6-11251/0/21/17 від 06.06.2017 року, немає. Зазначив, що позивач у своєму клопотанні не лише просив надати вказаний вище дозвіл, а й передати у власність земельну ділянку, а тому, оскільки це є дві окремі юридичні дії, віддалені у часі, що врегульовано порядком, встановленим ст.118 Земельного кодексу України, клопотання ОСОБА_2 не відповідає вимогам вказаної норми прпава. При цьому, позивач не позбавлений можливості після усунення перешкод, вказаних у листі відповідача (зазначивши інформацію про використання права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва) у відповідності до ст.118 ЗК України звернутися до ГУ Держгеокадастру у Харківській області для отримання земельної ділянки у власність.

Позивач та представник відповідача в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в обґрунтування якого зазначено, що представник ГУ Держгеокадастру у Харківській області Крайник К.О. 13.09.2017 року залучена до розгляду у Господарському суді Харківської області, а тому не має можливості прийняти участь у розгляді справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час та місце апеляційного розгляду, не перешкоджає судовому розгляду справи.

З огляду на наведену норму, колегія суддів, враховуючи, що відповідач не позбавлений можливості направити в судове засідання іншого представника, зважаючи на достатність матеріалів справи для її розгляду та відсутність необхідності у заслуховуванні пояснень представника відповідача, з метою вирішення справи протягом розумного строку вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, а розгляд справи слід провести за відсутності представника відповідача.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.05.2017 р. ОСОБА_2 на підставі статті 116 та статті 118 Земельного кодексу Украйни звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, із клопотанням про надання у власність у межах безоплатної приватизації та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га, прямокутної форми, що розташована на північ від с. Водяне Зміївського району Харківської області для ведення садівництва. До клопотання додано графічні матеріали.

06.06.2017 р. Головне управління Держгеокадастру у Харківській області направило позивачу лист № Н-11890/0/6-12251/0/21-17, відповідно до якого ОСОБА_2 відмовлено у розгляді заяви з посиланням на відсутність у його заяві від 03.05.2017 р. інформації про використання ним права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва.

Не погодившись із вказаною відмовою відповідача, ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом про визнання її протиправною та зобов'язання Головного управління Держгеокодастру у Харківській області надати позивачу дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у надані дозволу на розроблення проекту землеустрою, є протиправною, оскільки не містить визначених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання ГУ Держгеокадастру надати позивачеві дозвіл на розроблення проекту землеустрою, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не розглянуто клопотання позивача по суті та у встановленому законом порядку, при цьому надання такого дозволу є виключними (дискреційними) повноваженнями відповідача, до яких суд не повинен втручатися.

Разом з тим, з метою повного захисту прав позивача у спірних відносинах суд першої інстанції, з урахуванням приписів ч.2 ст.11 КАС України, вийшов за межі позовних вимог та зобов'язав відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 від 03.05.2017 р.

Відповідно до ч.1 ст.195 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель урегульовано Земельним кодексом України (далі по тексту - ЗК України).

Відповідно до ст.116 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Пунктом «в» частини 2 статті 121 ЗК України встановлено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Згідно з ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч.7 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб'єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Отже, законодавцем встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких заявникові може бути відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У такому випадку відмова може бути визнана обґрунтованою лише тоді, коли компетентним суб'єктом владних повноважень встановлюється невідповідність місця розташування об'єкта вимогам, зазначеним у ЗК Україні, які повинні бути затверджені у встановленому законом порядку, або вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно - правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко - економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно - територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з ч.4 ст.121 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру у Харківській області визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру у області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства від 29.09.2016 р. № 333, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за вих. № 1391/29521.

Так, підпунктом 13 пункту 4 якого встановлено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України.

Колегія суддів зазначає, що лист відповідача від 06.06.2017 р. №Н-11890/0/6-12251/0/21-17 про розгляд клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і викладена в ньому позиція (фактично відмова) у надані дозволу, не містить посилання на жодну з визначених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в обгрунтування відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою відповідач послався на ч.4 ст.116 ЗК України та зазначив, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян провадиться один раз по кожному виду використання. Водночас, у заяві ОСОБА_2 відсутня інформація про використання позивачем права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва, у зв'язку з чим. За висновком відповідача, ГУ Держгеокадастру не має можливості прийняти відповідне рішення за відсутності даної інформації.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що вказані обставини у розумінні ч.7 ст.118 ЗК України не є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Крім того, частиною 6 статті 118 ЗК України передбачено вимоги до клопотання про надання такого дозволу, та визначено, що це клопотання має містити цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, до клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Вимог щодо зазначення інформації про використання заявником права на безоплатну приватизацію земельної ділянки за певним цільовим призначенням наведена норма не містить.

Враховуючи викладене, посилання відповідача в обґрунтування відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на відсутність у клопотанні інформації про використання позивачем права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва є такою, що суперечить приписам ст.118 ЗК України.

Колегія суддів констатує, що у клопотанні ОСОБА_2 від 03.05.2017 року, копія якого наявна в матеріалах справи, зазначено цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, її орієнтовна площа - 0,12 га, та місце розташування; до клопотання додано графічні матеріали, що відображають бажане місце розташування земельної ділянки.

Згідно з пп.пп. 9, 12 п.4 вказаного вище Положення Головне управління здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку; веде поземельні книги та видає витяги із Державного земельного кадастру про земельні ділянки.

Таким чином, відповідач у справі має доступ до Державного земельного кадастру, та має змогу самостійно встановити факт повторного використання позивачем права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення садівництва.

Враховуючи викладене, колегія суддів вказує на відсутність у ГУ Держгеокадастру у Харківській області юридичних та фактичних підстав для відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, відмовляючи ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, без дотримання вимог ч.3 ст.2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання вказаної відмови протиправною.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що позивач у своєму клопотанні від 03.05.2017 року просив не лише надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а й передати у власність земельну ділянку, у зв'язку з чим, на думку відповідача, клопотання ОСОБА_2 не відповідає вимогам ст.188 ЗК України, оскільки виходячи зі змісту листа ГУ Держгеокадастру № Н-11890/0/6-12251/0/21-17 від 06.06.2017 року, вказані доводи не були підставою для відмови позивачеві у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Крім того, клопотання позивача, як зазначалось вище, містило всі відомості, обов'язковість яких передбачено частиною 6 статті 118 ЗК України для вирішення питання про надання вказаного дозволу, а тому відповідач не був позбавлений можливості вирішити це питання у встановлений законом спосіб, одночасно роз'яснивши позивачеві наступні етапи процедури безоплатної передачі у власність земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частиною 2 статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Беручи до уваги встановлену судами першої та апеляційної інстанції протиправність відмови відповідача у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов'язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 03.05.2017 р.

Разом з тим, колегія суддів вказує, що суд першої інстанції, дійшовши вірного висновку в частині задоволення позовних вимог, помилково послався в мотивувальній частині постанови на пп.12 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 03.02.2015 р. № 14, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 18.02.2015 р. за № 177/26622, яке станом на час звернення ОСОБА_2 до ГУ Держгеокадастру в Харківській області втратило чинність на підставі Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 299 від 08.11.2016 р.

У відповідності до ст.201 КАС України правильне по суті вирішення справи чи питання, але із помилковим застосуванням норм матеріального права є підставою для зміни постанови або ухвали суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року по справі № 820/2556/17 підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на пп.12 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 03.02.2015 р. № 14.

Керуючись ст.ст.41 160, 167, 195, 196, 201, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року по справі № 820/2556/17 змінити шляхом виключення з мотивувальної частини постанови посилання суду першої інстанції на пп.12 п.4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у області, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 03.02.2015 р. № 14.

В іншій частині постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.07.2017 року по справі № 820/2556/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання постанови у повному обсязі шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого адміністративного суду України.

Головуючий суддя Перцова Т.С.
Судді Дюкарєва С.В. Жигилій С.П.
Повний текст постанови виготовлений та підписаний 18.09.2017 р.