Справа № 822/2595/16
Суддя: Майстер П.М.
Дата ухвалення: 2017-09-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/2595/16
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року 14:30м. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд

в складі:головуючого-суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
за участі:позивача: ОСОБА_3, представника позивача: ОСОБА_4, представника відповідача: ОСОБА_5,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання незаконним та сксування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якій просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ №86-0 від 01.11.2016 про звільнення з посади ОСОБА_3;

- поновити ОСОБА_3 на посаді завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення з 30.11.2016;

- стягнути з Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області середній заробіток, обрахований з урахуванням всіх виплат, проведених в цей час, за час вимушеного прогулу за період з 30.11.2016 по день постановлення судом рішення та 1 грн. моральної шкоди.

- постанову суду в частині поновлення на посаду та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про протиправність оскаржуваного наказу про звільнення з огляду на те, що він суперечать вимогам статей Кодексу законів про працю України, а відтак звільнення позивача було проведено без урахування чинного законодавства, що призвело до порушень законних прав та інтересів позивача.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні з підстав, викладених в адміністративному позові просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову ОСОБА_3 заперечив, з підстав викладених у запереченні проти адміністративного позову просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив наступне.

Судом встановлено, що з 24.12.1999 року по день звільнення ОСОБА_3 постійно працювала в органах державної податкової служби.

Шепетівською ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області 30.05.2016 року винесено наказ №39-о від 30 травня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_3В.", відповідно до якого ОСОБА_3 звільнено з посади завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області 30 травня 2016 року у зв'язку зі зміною організаційної структури, штатного розпису, скороченням штатної чисельності Шепетівської ОДПІ, п. 1 ст. 40 КЗпП Україна, з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Не погодившись із звільненням позивач звернувся із позовом до суду.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 25.08.2016 по адміністративній справі №681/910/16-а адміністративний позов - задоволено частково. Постановлено визнати протиправним та скасувати наказ Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області №39-о від 30 травня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_3В.". Поновити ОСОБА_3 на посаді завідувача сектору оподаткування з юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області з 30 травня 2016 року. Стягнути з Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 30 травня 2016 року по 25 серпня 2016 року. Допустити негайне виконання постанови в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді завідувача сектору оподаткування з юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області та стягнення середнього грошового забезпечення за один місяць. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 по адміністративній справі №681/910/16-а апеляційну скаргу Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області задоволено частково. Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов задоволено частково. Постановлено визнати протиправним та скасувати наказ Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області № 39-о від 30 травня 2016 року "Про звільнення ОСОБА_3". Поновити ОСОБА_3 на посаді завідувача сектору податків і зборів з юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області з 31 травня 2016 року. Стягнути з Шепетівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області 18000 грн. 02 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31 травня 2016 року по 23 листопада 2016 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Головою комісії з реорганізації Шепетівської ОДПІ ОСОБА_6, на виконання вищевказаного рішення суду, видано наказ №60-о від 02.09.2016 про поновлення ОСОБА_3 на посаді завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ , яка перебувала в стані припинення.

В подальшому позивач звертався до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати наступні рішення суб'єкта владних повноважень:

- п.1 наказу начальника Славутської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області №389 від 18.08.2016 року "Про введення в дію змін до організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ", підписаного начальником Славутської ОДПІ ОСОБА_7;

- п.2 наказу в частині виведення із штатного розпису завідувача сектору податків і зборів з юридичних осіб начальника Славутської ОДПІ №389 від 18.08.2016 року "Про введення в дію змін до організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ", підписаного начальником Славутської ОДПІ ОСОБА_7;

- п. 3 наказу начальника Славутської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області №389 від 18.08.2016 року "Про введення в дію змін до організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ", підписаного начальником Славутської ОДПІ ОСОБА_7;

- попередження про наступне вивільнення у зв'язку із зміною організації структури та скороченням штату державних службовців з п.1 ст.40 Кодексу Законів про працю України, п.1 ч.1 ст.87 Закону України "Про державну службу" ОСОБА_3 - завідувачу сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ від 02.09.2016 року та одночасну пропозицію про переведення на посаду головного державного інспектора сектору податків та зборів з фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ на період відпустки ОСОБА_8 по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, підписаного посадовою особою суб'єкта владних повноважень - Головою комісії з реорганізації Шепетівської ОДПІ ОСОБА_6 та посадовою особою - начальником Славутської ОДПІ ОСОБА_7;

- пропозицію ОСОБА_3 - завідувачу сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ від 07.09.2016 року про переведення на вакантну посаду головного державного інспектора Шепетівського відділення Славутської ОДПІ на період відпустки ОСОБА_9 у зв'язку із вагітністю та пологами, підписаного начальником Славутської ОДПІ ОСОБА_7.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.05.2017 по адміністративній справі №822/364/17 (яка набрала законної сили відповідно до ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 19.07.2017) у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування рішень - відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивача 02.09.2016 також попереджено про наступне звільнення із займаної посади не раніше як через два місяці, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", у зв'язку зі зміною організаційної структури та скороченням штату державних службовців та запропоновано переведення на посаду головного державного інспектора сектору з податків і зборів фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_8 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Від запропонованої посади позивач відмовився.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У Рішенні у справі "Bellet проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2, 6 статті 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується; держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб; громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України).

З аналізу вказаних правових норм слідує, що одночасно з попередженням про звільнення роботодавець обов'язково пропонує працівникові всі вакантні посади, що є в штатному розписі, на обіймання яких може претендувати такий працівник, і незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначено, що, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Роботодавець є таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40 та ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявні вакантні посади чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Роботодавець зобов'язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 01.04.2015р. у справі №6-40цс15.

Відповідно до положень частини першої статі 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників. Тобто, при реорганізації юридична особа припиняється, але її права та обов'язки в порядку правонаступництва переходять до нової (іншої) юридичної особи. При цьому до правонаступника переходять обов'язки не тільки в частині майнових прав, а й трудових відносин, в тому числі обов'язок щодо працевлаштування працівника (переведення працівника на іншу роботу).

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується (ч. 3 ст. 36 КЗпП України ). При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Суд також зазначає, що в листі Вищого адміністративного суду України № 753/11/13-10 від 26.05.2010 "Про розв'язання спорів, що виникають з відносин публічної служби" наголошено, що розглядаючи справи про звільнення публічного службовця з посади у зв'язку з ліквідацією публічної установи, суди повинні з'ясувати, чи вжито адміністрацією публічного органу всіх зусиль для переміщення або переведення публічного службовця, чи іншого його працевлаштування, як це прямо передбачено частиною другою статті 40 КЗпП.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 23.11.2016 Шепетівська об'єднана державна податкова інспекція ГУ ДФС у Хмельницькій області - припинена.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 892 "Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби" визначено реорганізувати деякі територіальні органи ДФС шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів ДФС за переліком згідно з додатком 2, в тому числі Шепетівська ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області приєднувалася до Славутської ОДПІ Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

На виконання даної постанови 24.02.2016 Державною фіскальною службою України було прийнято наказ №175 «Про реорганізацію деяких територіальних органів ДФС у Хмельницькій області», з метою реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 №892, вирішено реорганізувати Шепетівську об'єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФСУ в Хмельницькій області шляхом її приєднання до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФСУ в Хмельницькій області.

Підпунктом 7.2 пункту 7 даного наказу зобов'язано голів комісії з реорганізації забезпечити вжиття комплексу заходів щодо попередження та звільнення працівників відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до наказу Голови ДФС України від 25.04.2016 №365 «Про затвердження у новій редакції положень про деякі територіальні органи ДФС в Хмельницькій області», виданого з метою реалізації Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 №892, затверджено у новій редакції Положення про Славутську об'єднану державну податкову інспекції Головного управління ДФС в Хмельницькій області.

18.08.2016 року начальником Славутської ОДПІ ОСОБА_7 видано наказ №389 "Про введення в дію переліків змін до організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ".

Цим наказом з 18.08.2016 року введено в дію Перелік змін №2 до організаційної структури Славутської ОДПІ (додаток 1) та Перелік змін №3 до штатного розпису Славутської ОДПІ (додаток 2) та наказано здійснити комплекс заходів щодо попередження та звільнення працівників згідно з проведеними змінами в організаційній структурі та штатному розписі Славутської ОДПІ відповідно до Кодексу законів про працю в Україні.

Суд звертає увагу, що 02.09.2016 позивачу було запропоновано переведення на посаду головного державного інспектора сектору з податків і зборів фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_8 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Однак від вказаної посади позивач відмовився.

Крім того, 07.09.2016 року ОСОБА_3 начальником Славутської ОДПІ ОСОБА_7 було письмово запропоновано переведення на вакантну посаду головного державного інспектора Шепетівського відділення Славутської ОДПІ Головного управління ДФС України в Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_9 у зв'язку з вагітністю та пологами.

З переведенням на посаду головного державного інспектора Шепетівського відділення Славутської ОДПІ Головного управління ДФС України в Хмельницькій області на період відпустки ОСОБА_9 у зв'язку з вагітністю та пологами позивач відмовився, про що особисто зроблено відмітку у попередженні про наступне вивільнення.

Як слідує з матеріалів справи, а саме як позивач зазначає в позовній заяві та в наданих в судовому засіданні поясненнях, він відмовився від запропонованих посад у зв'язку з тим, що запропоновані посади є тимчасовими і після закінчення відпусток основних працівників ОСОБА_8 та ОСОБА_9, він підлягав би звільненню з займаної посади.

Однак з наявного в матеріалах справи наказу Славутської ОДПІ від 02.09.2016 року №89-В судом встановлено, що ОСОБА_8 надано відпустку по догляду за дитиною до 06.04.2017, в подальшому ОСОБА_8 скористалася своїм правом та приступила до виконання обов'язків з 26.09.2017. Згідно з наказом Славутської ОДПІ від 02.09.2016 року №89-В ОСОБА_9 надано відпустку по догляду за дитиною до 10.08.2019.

Водночас суд зауважує, що відповідно до п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.92р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" (зі змінами і доповненнями), трудовий договір може бути розірваний на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України з особою, що приймалась для заміщення відсутнього працівника та пропрацювала більше чотирьох місяців, при поверненні цього працівника на роботу, якщо відсутня можливість переведення з її згоди на іншу роботу.

Отже при аналізі вищезазначеної позиції Верховного суду України суд прийшов до висновку, що звільнення працівника, який пропрацював на заміщеній посаді менше чотирьох місяців не допускається. Як наслідок, твердження позивача про те, що запропоновані позивачу відповідачем тимчасові посади не можуть вважатись належним виконанням передбаченого ст. 49-2 КЗпП України обов'язку є необґрунтованими.

Крім того, такі твердження позивача про можливість порушення його прав у майбутньому є передчасними та не можуть бути предметом розгляду у даній справі, оскільки обов'язковою умовою надання правового захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

З наведеного слідує, що адміністративний суд під час розгляду справи повинен встановити факт або обставини, які б свідчили про порушення прав, свобод чи інтересів позивача з боку відповідача - суб'єкта владних повноважень, створення перешкод для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод позивача.

Натомість, суд не може розглядати позовні вимоги, що можуть виникнути в майбутньому.

Cудом встановлено, що позивачем 31.10.2017 власноручно написано заяву про надання частини щорічної відпустки, з подальшим звільненням, на підставі ст. 3 Закону України "Про відпустки" (копія якої міститься в матеріалах справи).

Наказом Славутської ОДПІ ГУ ДФС у Хмельницькій області №86-о від 01.11.2016, ОСОБА_3 надано частину щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки. Пунктом 2 вказаного наказу визначено на підставі ст. 3 Закону України "Про відпустки" та відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" припинити державну службу та звільнити ОСОБА_3 29.11.2016 з посади завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення, у зв'язку зі зміною організаційної структури, скороченням штату державних службовців за п. 1 ст. 40 КЗпП України, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середньої місячної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про відпустки" за бажанням працівника у разі його звільнення (крім звільнення за порушення трудової дисципліни) йому має бути надано невикористану відпустку з наступним звільненням. Датою звільнення в цьому разі є останній день відпустки.

Позивач та представник позивача стверджують, що вищевказану заяву позивачем написано під впливом посадових осіб відповідача та виключно з метою отримання відпустки, однак такі твердження в ході судового розгляду не знайшли свого підтвердження, оскільки із наказом про надання відпустки і звільнення позивач ознайомлений 01.11.2016 (на наступний день після написання заяви), що підтверджується особистим підписом та власноручним зазначенням дати.

Суд також зазначає, що положення статей 40 та 49-2 КЗпП України зобов'язують власника або уповноважений ним орган запропоновувати працівникові всі вакантні посади, що є в штатному розписі, на обіймання яких може претендувати такий працівник. Водночас норми вказаних статей не містять вимог щодо врахування при цьому побажання працівника.

Щодо тверджень позивача про те, що їй були запропоновані не всі вакантні посади суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивачу було запропоновано дві вакантні посади від яких останній відмовився та зауважує, що посада головного державного ревізора-інспектора Полонського відділення Славутської ОДПІ з'явилася після введення в дію Переліків змін до організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ наказом №389 від 18.08.2016 та була запропонована попередженому про наступне звільнення головному державному ревізору-інспектору сектору податків і зборів з юридичних осіб Полонського відділення ОСОБА_10, яка 19.08.2016 прийняла вказану пропозицію та відповідно до наказу Славутської ОДПІ №75-0 09.09.2016 переведена на вищевказану посаду.

Посада головного державного ревізора-інспектора Нетішинського відділення Славутської ОДПІ з'явилася після введення в дію Переліків змін до організаційної структури та штатного розпису Славутської ОДПІ наказом №327 від 27.07.2016 та була запропонована попередженому про наступне звільнення завідувачу сектору податків і зборів з юридичних осіб Нетішинського відділення ОСОБА_11, яка прийняла вказану пропозицію.

На посаду головного державного ревізора-інспектора Полонського відділення на період відпустки основного працівника ОСОБА_12 для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 13.09.2016 була переведена завідувач сектору податків і зборів з фізичних осіб Полонського відділення ОСОБА_13, відповідно до наказу №78-о від 19.09.2016.

Посада головного державного інспектора Шепетівського відділення Славутської ОДПІ на період відпустки основного працівника ОСОБА_14 як матері, дитина якої потребує домашнього догляду з 01.11.2016 була запропонована ОСОБА_15 09.08.2016 (до моменту поновлення позивача на посаді) та відповідно до наказу Славутської ОДПІ №87-01.11.2016 переведена на вищевказану посаду.

Так, судом в ході судового розгляду встановлено, що посада завідувача сектору податків і зборів з фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ була запропонована ОСОБА_16, з урахуванням проведеної порівняльної характеристики кваліфікації та продуктивності праці ОСОБА_3 та ОСОБА_16, досвіду роботи за вказаним напрямком роботи та функціональними обов'язками, та інших переважних прав, що надають право на залишення на роботі при скороченні чисельності та штату працівників. Зокрема, було враховано, що ОСОБА_16 є єдиним годувальником в сім'ї (вдова), яка виховує сина ІНФОРМАЦІЯ_1, який є студентом денної форми навчання, крім того, ОСОБА_16, як і позивач, є інвалідом ІІ групи.

Відтак, встановлені обставини свідчать про дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

При розірвані строкового трудового договору враховуються вимоги статті 42 КЗпП України, відповідно до якої при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці, а також переваги в залишенні на роботі.

Отже, як свідчать матеріали справи, при вивільненні працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва та праці, роботодавцем відповідно до вимог діючого трудового законодавство було зроблено порівняльний аналіз продуктивності праці і кваліфікації та прийнято рішення про звільнення позивача та про переведення ОСОБА_16 на посаду завідувача сектору податків і зборів з фізичних осіб Полонського відділення Славутської ОДПІ, відповідно до наказу Славутської ОДПІ від 01.11.2016 №87-о.

Відтак суд зазначає, що встановлений судом факт вчасного попередження позивача про майбутнє звільнення, факт пропозиції відповідачем позивачу про зайняття вакантних посад, беручи до уваги факт відхилення таких пропозицій позивачем, а також факт власноручного написання заяви від 31.10.2016 про надання частини щорічної відпустки з наступним звільненням, на підставі ст. 3 Закону України "Про відпустки", дає суду підстави для висновку про дотримання відповідачем процедури звільнення позивача з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Суд також вважає необґрунтованими та хибними твердження позивача про те, що постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 по адміністративній справі №681/910/16-а свідчить про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_3 та є доказом порушення її прав та свобод відповідачем в даній справі, оскільки вищевказане судове рішення відповідачем виконано в повному обсязі.

Позивач також стверджує, що відповідачем не оформлено належним чином поновлення на посаді.

Пунктом 34 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 року N 9 роз'яснено судам, що стосовно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Головою комісії з реорганізації Шепетівської ОДПІ ОСОБА_6, видано наказ №60-о від 02.09.2016 про поновлення ОСОБА_3 на посаді завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ, яка перебувала в стані припинення.

Отже твердження позивача про неналежне оформлення поновлення ОСОБА_3 на посаді завідувача сектору оподаткування юридичних осіб Полонського відділення Шепетівської ОДПІ відповідно до вищевказаного судового рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 71 КАС України), а згідно зі ст. 86 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

В той же час згідно з ч. 2 ст. 71 цього Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про правомірність його рішень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивач звільнений від сплати судового збору та не сплачував його, розподіл судових витрат на підставі ст. 94 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 158-163 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3 до Славутської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Хмельницькій області про визнання незаконним та скасування наказу від 01 листопада 2016 року №86-о про звільнення з посади ОСОБА_3, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її отримання.

Постанова набирає законної сили в порядку статті 254 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 15 вересня 2017 року 14:30

Суддя/підпис/ОСОБА_1
"Згідно з оригіналом" Суддя